92 



sin nye Levemaade; den gik gerne om Morgenen tidligt op og 

 ned i Gaarden langs Kirkemuren, og senere paa Dagen opholdt 

 den sig mest paa Plænen foran Slottet. Den blev fodret af 

 Fiskeren ved hans Hus og stillede altid paa Klokkeslet der. 

 Nede hos Fiskeren stod et Kyllingebur, hvor den ofte betragtede 

 Kyllingerne med spændt Opmærksomhed; dog har jeg aldrig 

 set den hugge efter dem. Den slugte en Masse Fisk ved sine 

 Maaltider. Om Aftenen gik den, til at begynde med, hver Dag 

 op ad Bagtrappen ved Kirken til en Repos mellem første og 

 anden Sal, hvor den satte sig til Ro for Natten, hvorefter den 

 om Morgenen tidlig spadserede ned igen og ud i Gaarden. Senere 

 hen fløj den, naar det om Aftenen var godt Vejr, op paa Reden 

 og blev der om Natten; var det derimod daarligt Vejr, gik den 

 altid op ad Trappen til sit gamle Nattekvarter. 



De andre Storke var imidlertid fløjet, saa vi gik ud fra, at vort 

 Plejebarn kom til at overvintre her; den befandt sig mere og mere 

 vel og fløj ogsaa undertiden lidt om Dagen, og efter som Tiden 

 gik, brugte den altid sjældnere sit Nattekvarter, men foretrak 

 Storkereden. Imidlertid begyndte det at blive Efteraar, og da vi 

 var bange for, at Storken ikke kunde taale at overvintre i Reden, 

 besluttede vi at fange den og anbringe den i Kostalden. Efter 

 ved Fodring at have lokket den i Retning af Avlsgaarden i nogle 

 Dage, indfangede vi den med en Ketscher og anbragte den i 

 den lille Kostald. Vi var nu kommet midt i Oktober Maaned 

 og mente, at dette var den eneste Udvej til at holde Liv i den. 

 Der kom imidlertid en Hindring, vi ikke havde beregnet, idet 

 Storken haardnakket vægrede sig ved at tage nogensomhelst 

 Føde til sig, og da den efter nogle Dages Forløb endnu ikke 

 havde villet æde, maatte vi, hvor nødigt vi end vilde, slippe den 

 ud igen. Et Øjeblik efter spiste den med god Appetit 18 Fisk, 

 som blev bragt den, og herefter opholdt den sig mest ved Par- 

 ken i Nærheden af Avlsgaarden, hvor den blev fodret. Den var 

 blevet noget mere sky og foretog længere Flyveture. Efter to 

 Dages Forløb fløj den pludselig bort i sydvestlig Retning ad 

 Faaborg til, ad hvilken Vej Storkene altid forlader os. 



