98 



saa indgaaende, at man faar et udmærket Billede deraf. Stor 

 Betydning fik denne Heibergs Bog ved at være et værdigt 

 Eksempel til Efterfølgelse for Fuglekendere i andre Egne af 

 Landet, og i de følgende Aar saa en hel Række af Lokalfaunaer 

 Dagens Lys. 



I over 40 Aar boede Heiberg i Viborg eller dens nærmeste 

 Omegn. Her gav han sig væsentlig kun i sine Ferier af med 

 ornithologiske Iagttagelser, men formaaede andre Fuglevenner, 

 der havde bedre Lejlighed til daglig at færdes i Naturen, til at 

 gøre faunistiske Iagttagelser og notere dem op. 



Det var en Fest at fortælle Heiberg en Oplevelse fra Fugle- 

 verdenen eller endnu mere at faa ham med paa en Ekskursion. 

 Det kunde adsprede og glæde ham midt i det alvorligste Arbejde. 

 Da jeg for en Snes Aar siden var Reservelæge hos Heiberg, stod 

 vi nogle Gange op Kl. 2 en Foraarsnat for at tage en lille Tur 

 for at se paa Fugle. Heiberg var paa en saadan Tur næsten 

 barnlig glad og oprømt. Vi kom hjem Kl. ca. 5 om Morgenen, 

 og saa gik Reservelægen i Seng, medens Overlægen satte sig 

 til sit Arbejde. Hans Arbejdstid varede nemlig regelmæssigt fra 

 Kl. 5 Morgen til 9 Aften! 



Sine sidste Aar boede Heiberg paa sit Landsted Petersdal 

 ved Hald Sø. Her imellem Hedebakker, der var delvis bevoksede 

 med Egekrat og Naaletræer, hvor Smaabækkene rislede i de 

 dybe Slugter, boede Jægeren og Naturvennen Aaret rundt, efter 

 at Lægen var holdt op med sin rastløse Virken; her fandt han 

 i sin høje Alderdom Reder af Mudderklire og Isfugl. Iagttagelser 

 i Naturen var altid Kilden til Heibergs største og bedste Glæder. 



J. CHR. E. CHRISTIANSEN. 



