136 



Slægten rummer kun een Art, der ofte sværmer i 

 Hundredvis i Solskinnet eller hyppigere ved Solnedgang 

 over Toppene af Buske i Moser og paa lignende Lokaliteter. 



E. båltica Mac Lachl. (Fig. 122, 124 a, b). Legemet 

 sortagtigt; Bagkrop med lysere Sidelinie. Behaaring graa- 

 gul. Antenner gule, ofte med smalle, sorte Ringe. For- 



Fig. 122. For- og Bagvinge hos Erotesis baltica (^. 

 (Efter Ulmer). 



vinger med lysegraa Membran og med okkergul eller 



brunliggraa Behaaring, som dækker de noget mørkere 



Ribber. Randhaar brunliggraa. Bagvinger lysegraa, irise- 



rende, med mørkere Ribber og Randhaar. Ben lysegraa; 



Hofter sortagtige. 



Vf. 15—17 mm. Juli — September. 



Arten, der er kendt fra Finland, Øsel, England, Steier- 

 mark og Tyskland, hvor den er taget saa langt mod Nord 

 som Hamborg, er endnu ikke fundet hos os. 



4. Ådicélla Mac Lachl. 

 Antenner omtrent 3 Gange saa lange som For- 

 vingerne, hos $ lidt kortere end hos c? og med 

 mer eller mindre tydelige, smalle, sorte Ringe. 

 Forvinger forholdsvis korte og brede og med meget 



