62 



NOGLE ORD OM SILKEHALEN (AMPELIS 

 GARRULAJ I SVERIGE VINTEREN 1913—1914. 



HIALMAR RENDAHL. 



S. M. Saxtorph har tidligere her i Tidsskriftet givet en 

 særdeles værdifuld og udtømmende Skildring af Silkehalens 

 Forekomst i Danmark under den store Invasion i Vinteren 

 1913 — 1914 og tillige givet en god Oversigt over dens Træk i 

 det øvrige Europa. Emnet er ikke uden Interesse; denne Fugls 

 gaadefulde Vandringer er endnu i store Træk et uopklaret 

 biologisk Problem. Men hvad den rent geografiske Side af 

 Sagen angaar, er der vel neppe nogen Sinde tilvejebragt et saa 

 righoldigt Materiale som fra ovennævnte store Trækperiode. 

 Det er ogsaa klart, at Kendskab til Fuglens Optræden i Sverige 

 under nævnte Invasionsperiode maatte være af ganske særlig 

 Betydning, da den som bekendt er Ynglefugl i Laudets nordhg- 

 ste Egne, og en Del af de mod Syd dragende Skarer maa saa- 

 ledes være brudt op derfra. I de hvert Aar til Naturhistoriska 

 Riksmuseet i Stockholm indsendte Iagttagelser over Fuglenes 

 Træk fandtes fra Vinteren 1913 — 1914 en Del Meddelelser om 

 Silkehalens Forekomst. Ved min første Gennemgang af Mate- 

 rialet fandt jeg dem imidlertid lovlig faatallige til Offentliggørelse; 

 senere optog andre Sager min Tid, og først nu, da jeg, efter at 

 de forskelhge Landes Iagttagelser om den store Invasion er 

 blevet offentliggjorte, atter har taget Spørgsmaalet op til Be- 

 handling, mener jeg mig berettiget til at give en samlet Over- 

 sigt over det svenske Materiale. Dette og Trækket ned gennem 

 Landet, synes jeg, at man særlig bør belyse, da de hidtil fore- 

 liggende Beretninger fra Sverige er ret faatallige, og man vil 

 derigennem kunne fuldstændiggøre hele Billedet, saaledes som 

 vi har dannet os det af omtalte Invasions Forløb i de fleste 

 øvrige Lande, der berørtes af det. 



Først maa jeg dog kortelig omtale et Par Afhandlinger om 

 dette Emne, der er kommet frem i »Fauna och Flora« af James 

 Maule (1914 p. 97) og Sigurd Hanstrom (1915 p. 133). Den 

 førstnævnte, der kun har ganske faa Meddelelser til sin Raadig- 

 lied, kommer til det Resultat, at det »synes saaledes ret an- 



