71 



den danske Fuglesamling; den er nu ogsaa saa stedmoderlig behandlet 

 som vel tænkeligt, om Vinteren behøver man ikke at ulejlige sig for 

 at se paa den; der er nemlig ganske mørkt, hvor den staar. Ogsaa 

 Anvendelsen af Centralhallen som Knoglehal kritiseres med Rette, 

 og enhver vil samstemme i, at »alle de gamle Knogler virker trist 

 og dødt«; man ser det ogsaa, naar man færdes paa Museet; Publikum 

 føler sig hensat til en Begravelsesplads, naar de træder ind, og 

 dæmper uvilkaarlig Stemmen. 



»Naturhistoriske Fænomener, som drøftes i Dagspressen bør 

 kunne forevises,« siger Forfl. ; ja det vilde være en ypperlig Ting, 

 og sikkert i høj Grad fremme Besøget. For en Del Aar siden var 

 der Forslag fremme i Rigsdagen om at frede Storkjoven paa Færøerne 

 (en Del af Publikum delte Ordet forkert og kaldle den Storkjoven); 

 samtidig klagedes fra det nordligste Norge over Optræden af vældige 

 Flokke af Storkobber (Sæler), som i det sidste Aar havde vist sig 

 og formentes at skade Sildefiskeriet; de skulde selvfølgelig fordrives. 

 Intet Under at en god Ven en Dag kom til Anm. og bad om lidt 

 nærmere Underretning om disse to Dyr, hvis Navne lignede hin- 

 anden saa stærkt, og hvoraf det ene skulde fredes og det andet ud- 

 ryddes; her havde en lille Udstilling med Forklaring været glim- 

 rende paa Plads. 



Ja gid det fremkomne Forslag kunde føre til, at vi fik et nyt 

 Zoologisk Museum lagt paa et passende Sted med god Plads til det 

 videnskabelige Arbejde og god Plads til dets folkeopdragende Formaal, 

 med elektrisk Lys, saa der kunde være aabent om Aftenen, med 

 Foredragssal, hvor Museets Videnskabsmænd og andre kunde oplyse 

 og vejlede ved Brug af Museets Skatte. At de forskellige natur- 

 videnskabelige Museer og Institutioner knyttes nær sammen, hvis 

 det lod sig gøre, vilde vel ingen have noget imod. Det er jo heller 

 ikke noget utænkeligt eller ukendt; hvis den til Behandling af disse 

 Spørgsmaal foreslaaede Kommission blot gjorde en Rejse i de skandi- 

 naviske Lande, vilde den kunne se disse Idealer virkeliggjorte. 



O. H. 



BORTOM POLCIRKLEN. AF CARL FINNILÅ. 



(Holger Schildts Forlag, Helsingfors 1917, Kr. 13,50 ) 



Forf. har gentagne Gange besøgt de nordligste Egne af Finland 

 og Norge og har ogsaa tidligere skrevet derom. (Se Anmeldelse i 

 9. Aarg. Hefte IV, Pag. 277). Med største Interesse læser man om 

 mangfoldige ornithologiske Rejser ved de laplandske Elve og Søer, 

 hvor man lærer at kende det saa særlig tillokkende højnordiske 

 Fugleliv. I forskellige Kapitler gives malende Skildringer af Naturen, 

 saaledes som den tager sig ud i Dalene, paa Fjeldene, ved Søer eller 

 Elve; og alle de forskellige Steder viser Forf., hvad der bydes af 

 ornithologisk Interesse; snart er dette rugende Sædgæs ved Tanas 

 Bredder eller Loddenbenet Musvaage højt oppe i Fjeldenes Sne. 

 Oftest er det det høj nordiske Foraar, P'orf. viser os, med jublende 



