82 



skovp:n. 



Bøgehøjskoven med de smukke, ranke, lige Stammer, Lan- 

 dets Pryd og Forstmandens Glæde, den vi beundrer paa Malernes 

 Billeder med det lysegrønne Løv og Solglimtene ned paa det 

 hvide Anemonetæppe, er ikke noget for Ornithologen ; de store 

 Fuglearter er udryddede fra den, og for de mindre egner den 



Fig. 4. Overlægeboligen. 



sig ikke; saa er langt bedre et Stykke Skov som Nakkebølle 

 Enemærke, hvor der findes noget af alt ogsaa Bøgehøjskov, men 

 hvor store Stykker er bevoksede med Eg, der tillader en rig 

 Undervækst af Hassel, Tjørn, Stikkelsbær, Hindbær og Brom- 

 bær at dække Jorden. Skovens sj'dvestlige Del indtages af Gran 

 og Birk, ung Bøgeopvækst findes rundt om, paa fugtige Steder 

 er der Aske- og Elleplantninger; ind i Skoven strækker sig øst- 

 fra Engdrag og Rørmoser, en Bæk løber igennem, og nogle smaa 

 Skovsøer yder det for næsten alle Fugle saa uundværlige Drikke- 

 og Badevand. I den østlige Udkant ligger Ruinerne af det 

 gamle Nakkebølle, d. v. s. en kralbevokset Jordhøj med nu ud- 

 tørrede Grave omkring; men Rester af Munkesten stikker frem 

 af Jordskorpen og viser tydelig nok, hvad Højen gemmer. Man 



