95 



Men ligegyldigt om det er Sommer eller Vinter, Inddæmningen 

 er altid et ypperligt Sted til Iagttagelse af Fugle. Om Vintren 

 er her mindst; store Flokke af Graaænder, nogle Hejrer, enkelte 

 overvintrende Rør- og Blishøns og forskellige Smaafugle; men 

 allerede tidlig i Februar kan Foraaret indvarsles her. I milde 

 Vintre kommer Vibe og Stær før Midten af Februar ligeledes 

 Rørspurven, senere hen paa Maaneden Rørhøne, Blishøne og 

 Graastrubet Lappedykker, sidst i Februar regelmæssig en Skare 

 Graagræs. Sidste Halvdel af Marts og en Del af April er Ind- 

 dæmningens Glansperiode, hvad Fuglelivet angaar. En Del af 

 Ynglefuglene er komne, og Skarer af andre Fugle holder Rast 

 en kortere eller længere Tid. Foruden Graagæssene kan her 

 ses Graaænder i Masse, Krikænder, Atlinger, Ske-, Spids- og 

 Pibeænder; en Del af Dykænderne søger ogsaa paa denne Tid 

 fra Stranden ind i Inddæmningen, og i Flokke kan da træffes 

 Hvinænder, Troldænder, Taffelænder og Stor Skallesluger; paa 

 det blanke Vand ligger Bhshøns i Mængde og i Rørkanten 

 Graastrubet Lappedykker. Paa de tilgrænsende Engstrækninger 

 tumler Viberne sig i hundredevis, medens Rødbenens Skrig 

 lyder overalt; fra en bestemt fugtig Engstrækning letter Dobbelt- 

 bekkasinen, og her holder Rørspurv og Engpiber ligeledes til 

 — kort sagt et fornøjeligt og afvekslende Fugleliv, som man 

 ikke bliver træt af at betragte. Om Natten lyder ustandseligt 

 Stemmer ude fra Inddæmningen, og mangen Foraarsaften og 

 -Nat har jeg fra Vinduet i mit Soveværelse, der vender her ud 

 imod, kun 1 km fra det Sted, hvor Fuglelivet findes, hørt den 

 mærkelige Koncert af Graagæssenes ustandselige Snakken, Blis- 

 hønsenes klangfulde Raab, Lappedykkernes afskyelige Hylen, 

 Vibernes Skrig og i de sidste Aar Hættemaagernes alt over- 

 døvende Larm. 



I April — Maj er en Del af Vandet udpumpet, de gennem- 

 trækkende Arter forlader Stedet, og kun Ynglefuglene bliver til- 

 bage, selv om der endnu lidt hen i Maj kan træfTes adskillige 

 Fugle, der kun dvæler for en Stund. Paa denne Tid er store 

 Dele af Engene gule af Kabbelejer, et vidunderligt Syn, der 

 bliver endnu skønnere, naar man ser en Flok brogede Brushaner 

 tumle sig paa Engene. Ofte er der dog paa denne Tid Vand 

 nok tilbage, til at man kan komme frem med en let Pram, ikke 

 blot ad de store Kanaler, hvor man hgefrem kan bruge Aarer, 

 men ogsaa, omend med Besvær, stagende over en Del af det 



