96 



oversvømmede; man glæder sig ved at se Hættemaagernes tal- 

 løse og afvekslende Reder, Blishønsenes Rigdom paa Æg og 

 den besynderlige, smudsige og fugtige Bunke halvraadne Plante- 

 dele, hvor Lappedykkeren ligger og ruger. Rundt om flyver 

 Andrikerne af Graaand, Krikand, Atling og Skeand, mens Hun- 

 nerne nu ligger og ruger inde paa det høje Engdrag, »Digerne«. 

 Senere hen dominerer Hættemaagerne, der i Juli fylder op 

 overalt med deres Unger; naar de drager til Søs, falder der Ro 

 over Inddæmningen; de fleste Arter gemmer sig med deres 

 Unger i Rørene eller drager bort, naar Ungerne er udvoksne. I 

 August — September kan her tidt være øde og ensomt, men af 

 og til holder en Del Vadefugle: Regnspover, Hjejler og Ryler til 

 paa Gennemtrækket. I Oktober er det Vibernes vældige Skarer, 

 der har Overtaget, og Dobbeltbekkasinen kan til nogle Tider 

 findes i Mængde, medens der inde i Rørene holder sig Flokke 

 af Graa-, Krik- og Pibeænder. Kommer saa Frostdage i No- 

 vember, gaar det meste af Fuglehvet, og December og Januar 

 er de døde Maaneder. 



Jeg har anvendt lidt Tid og Plads paa Beskrivelsen af Ind- 

 dæmningen ; det er mit Yndlingssted, mit bedste lagttagelsesfelt, 

 som jeg Aaret rundt besøger mindst en Gang om Ugen, ofte 

 flere Gange. For at give et Ulle Begreb om, hvorledes Livet 

 kan forme sig der en enkelt Foraarsdag, tager jeg efterfølgende 

 Stykke ud af min Dagbog for 5 April 1916. Det har den For- 

 del, at det giver et absolut nøjagtigt Billede, thi jeg har selv 

 kunnet have hele Opmærksomheden henvendt paa, hvad jeg 

 saa, medens jeg dikterede Iagttagelserne ti) min Ledsager. Det 

 var en meget »god« Dag, men iøvrigt slet ikke af dem, hvor 

 jeg saa allermest. 



»Vejret havde de to foregaaende Dage været fuldstændig som- 

 merligt, ganske stille med Temperaturer op til 12". Solen havde 

 skinnet klart, og det havde været varmt som paa en Junidag. 

 I Dag køligere. Vinden gaaet om i N. V., men klart og Solskin. 

 Straks jeg gik ind i Inddæmningens sydvestlige Hjørne, saas 

 hele Vandfladen hvidspættet af Hættemaager, der laa overalt, 

 hvor der var aabent Vand, og desuden sad i større og mindre 

 Flokke rundt om paa Engen; en mindre Del fløj over Vand- 

 spejlet. Mange Steder sad de parvis sammen ved Rederne, som 

 de øjensynlig var begyndt at bygge paa. Tallet, jeg kunde se 

 herfra, gjordes op til 1100. Paa et lille Engdrag løb mellem 



