100 



Flugt, under hvilken Fuglen hælder sig snart til den ene, snart til 

 den anden Side, let Atlingen fra Krikanden, der i sin jævne, regel- 

 mæssige Flugt minder om en lille Graaand. Hen i Maj ser man 

 Hannen alene, medens Hunnen ligger oppe i den høje Del af Ind- 

 dæmningen og ruger. I Juli træffes mindre Flokke, antagelig Fa- 

 milierne, og ved Andejagterne skydes jævnlig nogle. I August- 

 September kan endnu træffes nogle, undertiden i Flokke, men 

 de drager tidhg bort; de sidste er sete 16 September. Det Tids- 

 rum, i hvilket Atlingen træffes, er altsaa langt kortere end Krik- 

 andens Sommerophold her i Landet, og iagttager man de to 

 Arter nøjere, bliver man ogsaa hurtig klar over, at den ydre 

 Lighed , der findes mellem Hunnerne og de unge P'ugle af de 

 to Arter, kun i ringe Grad strækker sig til deres Livsforhold. 

 De optegnede Ankomsttider er følgende: 



PIBEAND (Mareca penelope) Paa Foraars- og Efleraarslrækket 

 er Arten ret talrig; medens den om Foraaret væsentlig holder 

 sig til det ferske Vand, træffes den om Efteraaret ude omkring 

 paa Søen og meget almindelig helt inde i Bunden af Fjorden. 

 Om Foraaret er den ret uregelmæssig i sit Træk, kommer de 

 fleste Aar i Marts, undertiden først i April, et enkelt Aar allerede 

 tidlig i Februar. Er den først kommen om Foraaret, kan man 

 til de fleste Tider regne med at træffe den i større eller mindre 

 Tal i Inddæmningen, men dens Forekomst er højst vekslende. 

 Oftest begynder den med at optræde ganske faatallig for saa 

 efterhaanden at tage til, men et enkelt Aar var der straks ved 

 dens første Ankomst, 12 Marts, et halvhundrede, saa mange 

 som der overhovedet kom. Det er øjensynlig saaledes, at nogle 

 Flokke af Pibeænder hviler sig her nogen Tid under Trækket. 

 Ankomsten af de første er, som nævnt, meget uregelmæssig, der- 

 imod er dens Forsvinden om Foraaret mere regelbunden; om- 

 kring 1 Maj er de borte , selv om der endnu i de første Dage 



