115 



LILLE LAPPEDYKKER (Tachybaptes minor). Hvorvidt den 

 yngler almindeligt her paa Sydfyn, ved jeg ikke, indenfor mit 

 lagttagelsesomraade findes den ikke som Ynglefugl. Jeg har 

 kun set den i Efteraarene 1916 og 17 liggende inde i Bunden 

 af Fjorden. Første Gang var 14 September 1916, da der laa en 

 Flok paa 14 inderst i Fjorden; deraf var de 3 gamle Fugle, 

 Resten vistnok alle Unge, deriblandt en eller to, som endnu 

 havde Rester af Stribningen paa Hals og Hoved. Flokken laa 

 her nu i nogen Tid, men svandt ind, tildels vistnok fordi der 

 blev gjort Jagt paa dem. De var ikke svære at komme nær; 

 jeg prøvede en Dag at sejle ud til dem med Motorbaad og kom 

 ind midt imellem de dykkende Fugle. 8 Oktober var der 5 til- 

 bage, 15 Oktober 2, og 29 Oktober saas den sidste. — Jeg tænkte, 

 at det var rent tilfældigt, at en Flok det Aar var kommen ind 

 i Fjorden, men i 1917 viste de sig atter. 10 September laa der 

 i Bunden af Fjorden 3 sammen med 3 Pibeænder; de holdt sig 

 saa til sidst i Oktober i noget vekslende Tal, først blev der 4, 

 saa 5, og saa tog de atter af. De laa i Almindelighed alene, 

 havde intet Samkvem med Maager og Pibeænder, som stadig 

 laa i Nærheden; de holdt sig stadig paa de samme Steder, kom 

 øjensynlig aldrig længere ud i Fjorden. De var i evig Uro, 

 dykkede ustandseligt, men kun faa Sekunder ad Gangen; de 

 fleste andre dykkende Fugle ligger dog en lang Tid roligt paa 

 Vandet, men det gør denne ikke, det er ofte svært at faa iagt- 

 taget den enkelte Fugl tydeligt. 



TOPPET LAPPEDYKKER (Podicipes cristaiiis). Skønt den 

 yngler paa alle større Søer her i Egnen, har jeg ingen Sinde 

 truffet den indenfor mit egentlige lagttagelsesomraade. 



GRAASTRUBET LAPPEDYKKER (Podicipes griseigena). Den 

 hører til de sikre Ynglefugle i Inddæmningen, omend i meget 

 forskelligt Tal, og den er en af de første Foraarsbebudere. Alle- 

 rede sidst i Februar ses og høres den, altid kun enkelte til at 

 begynde med; saa tager de til hen i Marts, og man kan da se 

 dem i ret stort Tal, ofte paa et enkelt Sted en halv Snes. Hen 

 i April forsvinder en Del, der kun har været paa Træk, men et 

 større eller mindre Tal bliver tilbage og yngler. 



Naar de kommer om Foraaret, er de ofte endnu delvis i 

 Vinterdragt, men hen i Marts antager de altid Sommerdragten. 

 De synes at være parrede ved Ankomsten og holder sig næsten 



