118 



kan ses i stort Tal, naar man sejler en Tur. Herind paa mit 

 lagttagelsesomraade kommer kun sjældnere nogen , men det 

 hænder dog af og til, at en enkelt ses herinde i Fjorden, liggende 

 paa Vandet eller flyvende over. I Begyndelsen af December 

 1909 laa i en Ugestid helt herinde ved min Bolig en Sorlstrubet 

 Lom, som jeg ofte havde Lejlighed til at iagttage. Den laa 

 stadig og fiskede, idet den af og til dykkede, men ligesaa ofte 

 blot svømmede fremad med Næbbet under Vandet og ofte kom 

 op med en Fisk i Næbbet, saavidt jeg kunde se en Hundestejle. 

 Det saa ud, som dens ene Vinge var beskadiget. 



ENGSNARRE (Crex pratensis). Selv har jeg ikke iagttaget 

 den, men den findes vel nok her i Egnen; [i Juni 1915 blev 

 der saaledes sendt mig en gammel Fugl, der var fundet død en 

 Mils vej herfra. 



RØRVAGTEL (Porzana mariietla). I Inddæmningen har jeg 

 aldrig set den, men mener, at det er dens Skrig, jeg jævnlig 

 hører derude, ogsaa om Aftenen fra Luften. 22 Oktober 1915 

 blev der fra Faaborg sendt mig en levende Fugl, der antagehg 

 var fløjet mod en Telefontraad ; den blev sat i Bur og syntes 

 straks at befinde sig meget vel herved, idet den slet ikke fløj 

 forvildet om, som indfangede Fugle ellers gør. Jeg satte den saa 

 i et stort Bur ude i Parken sammen med nogle Undulater, og 

 her følte den sig meget vel tilpas. Dens Hovedføde var Regn- 

 orme, men det Frø, Undulaterne levede af, tog den ogsaa gerne. 

 I Begyndelsen var den meget sky, forsvandt straks, naar man 

 nærmede sig, ind bag nogle Græstørv, hvor den havde sit Skjule- 

 sted. I Vintrens Løb overvandt den nogenlunde sin Skyhed, 

 saa man kunde faa Lejlighed til at iagttage den overordentlig 

 yndefulde lille Fugl. En Nat gik Tp. ned til -^ 16 ^ men Kul- 

 den syntes kun at anfægte den i ringe Grad. Med Undulaterne 

 forligedes den godt, men noget nærmere Forhold mellem de to 

 Arter var der ikke. Vintren igennem blev den i Buret for hen 

 paa Foraaret at tjene Kunsten, idet den blev malet af Gerhard 

 Heilmann; derpaa blev den sluppet ud i Inddæmningen, hvor 

 den forhaa bentlig traf Slægtninge. 



BLISHØNE (Fulica atra). Paa en mild Aften sidst i Februar 

 eller først i Marts høres Blishønens Skrig ude over Fjorden; den 

 næste Dag kan jeg saa gaa ud og træffe de første i Inddæmnin- 



