158 



ANMELDELSER. 



SVENSKA FÅGLAR EFTER NATUREN OCH PÅ STEN RITADE AF M. 

 OCH W. VON WRIGHT. MED TEKST AF PROF. EINAR LONNBERG. 



(Ivar Baarsen, Stockholm 1917). 



I Tidsskriftets Aargang 11 S. 176 omtales det udsendte Prøve- 

 hæfte; der er nu kommet ialt 5 Hæfter, og man kan danne sig en 

 Forestilling om Værket. Billederne af Fuglene i Farvelitografi paa 

 Foliotavler fremtræder overordentlig klart og smukt, saaledes at 

 Enkelthederne kommer frem, og den ypperlige Gengivelse af Fjer- 

 klædningen fuldt ud kommer til sin Ret; det er vel næsten saa godt, 

 som den Slags Ting kan blive. Et Savn er det selvfølgeligt, at der 

 kun er et enkelt Billede af hver Art, men herved er jo intet at gøre. 



Professor Lonnbergs Tekst giver alt, hvad der med Rimelighed 

 kan forlanges. Der lægges mindre Vægt paa Fuglenes Beskrivelse, 

 medens deres Udbredelse og Livsforhold udførligt behandles. Fug- 

 lenes saavel svenske som systematiske Navne forklares indgaaende. 

 Det er en Fornøjelse at læse, hvad Professor Lonnberg beretter om 

 de svenske Fugle, og Teksten præges af, at den er skrevet af en 

 Mand, der ikke blot kender Litteraturen, men ogsaa i Værket har 

 nedlagt en stor Del af sine egne Erfaringer. O. H. 



OM STORKENS FOREKOMST I SKÅNE. AV WALDEMAR BULOW. 



(Ystad 19171. 



I mit lille Arbejde »Storken (Ciconia alba) i Danmark« i »D. o. F. T.« 

 1917 har jeg i en Fodnote hentydet til, at »Skånes Naturskydsfor- 

 ening« havde indsamlet Oplysninger om den hvide Stork i Skaane. 

 Dette Arbejde foreligger nu af Redaktør Wald. Biilow i Lund, dels 

 i Foreningens Aarsskrift for 1917, dels som et selvstændigt lille 

 Hæfte (pp. 1-32). 



Det er en Fornøjelse at læse dette lille Arbejde, der meget ind- 

 gaaende behandler de enkelte Reders Historie, saa vidt som det er 

 lykkedes at faa denne oplyst. Forf. antager, at det er meget faa be- 

 boede Reder, som ikke er kommet med i Skriftet, og dette er ogsaa 

 særdeles sandsynligt, idet der i 1917 kun fandtes 34 Reder med 

 Storke (hvoraf kun 25 med Unger) i Malmøhuslen og Kristianstads- 

 len, og Storken altsaa allerede er saa sjælden, at det vil være usand- 

 synligt, at nogen beboet Rede bliver overset ved en saa omhyggelig 

 Undersøgelse, som Redaktøren øjensynligt har anstillet. Jeg skal 

 her gengive Forf.s Oversigt over det vundne Resultat: »Ovan låm- 

 nade uppgifter bestyrka den almånna uppfatningen att storken så- 

 som håckfågel i Skåne med åren allt raera avtagit i antal. Av med- 

 delandena fremgår att i provinsen funnos 1917 endast 34 av storkar 

 bebodda bon, dårav 29 i Malmohus och 5 i Kristianstads lån. 



