44 



ODINSHØNE (Phalaropus hi] perbor ens). Den 17 September 

 blev der skudt en Odinshøne, ung Fugl, her paa Aarhusbugten 

 Fuglen svømmede frit om ude midt i Bugten. Den findes nu i 

 min Samling. 



Aarhus, 19 Septbr. 08. P. HVOLBY. 



STEPPEHØNE (Sijrrhaptes paradoxiis). Den 6 Oktbr. blev 

 en Steppehøne funden død, med det ene Ben overskudt, i Aadum 

 ved Tarm; den blev solgt i Tarm til Købmand C. (Christensen og 

 videre solgt til en Handelsrejsende. Det var en meget smuk vel- 

 næret Han. 



Tarm, 20 Oktober 08. HANS BRINK. 



Der har i 1908 været en Indvandring af Steppehøns i Europa, 

 der dog ikke kan maale sig med de tidligere store Indvandringer. 

 Fra Midten af April begyndte Steppehønen at optræde i Rus- 

 land i Skarer paa 30—40, og Opmærksomheden blev henledet 

 rundt om i Europa paa Fuglens forventede Besøg, som da 

 heller ikke udeblev, men har været ret sparsomt. I Tidsskriftets 

 næste Hæfte vil komme en Beretning om Steppehønens Van- 

 dring i 1908. — Om dens Optræden i Danmark har Tidsskriftet 

 kun faaet ovenstaaende Meddelelse. Andre Beretninger om dens 

 Forekomst vilde man meget gærne have. Red. 



LÆRKE OG HUGORM. En varm Aprilsdag i 1907, da jeg 

 kom cyklende ad Landevejen gennem Spangsberg Plantage ved 

 Esbjerg, blev jeg Vidne til en ret ejendommelig Tildragelse. 

 I nogen Afstand forude bemærkede jeg en Sanglærke, der op- 

 holdt sig ved Vejkanten; den syntes ikke at ænse, at jeg nær- 

 mede mig, og da jeg cyklede umiddelbart forbi den, uden at 

 den vilde forlade sin Plads, kunde jeg forstaa, at der maatte 

 være noget usædvanligt paa Færde. Jeg stod derfor af Cyklen 

 for nærmere at undersøge Sagen, og da jeg kom Fuglen nær, 

 saa jeg en stor Hugorm ligge sammenrullet i Græsset foran den. 

 Jeg var nu spændt paa at se, hvad der vilde ske, og fjernede 

 mig lidt, dog ikke mere, end at jeg var i Stand til nøje at iagt- 

 tage Situationen uden at volde Forstyrrelse. Det syntes for 

 begge Parter at være en meget alvorlig Sag. I Begyndelsen for- 

 stod jeg ikke, hvad der kunde bevæge Lærken til at indlade sig 



