54 



vedrørende Slutninger, man kan drage deraf. I Davisstrædets 

 østlige Del, altsaa langs den grønlandske Vestkyst, løber en kon- 

 stant nordgaaende Strøm, som er en Fortsættelse af den langs 

 Grønlands Østkyst sydgaaende Polarstrøm. Det er disse Strømme, 

 der aarligt fører de store Ismasser, »Storisen«, ned langs Øst- 

 kysten, omkring Gap Farvel og mer eller mindre højt op langs 

 Vestkysten. I Davisstrædets vestlige Del, altsaa langs Baffins- 

 lands Østkyst, løber derimod en konstant sydgaaende Strøm, 

 kommende oppe fra Baffinsbugtens nordlige og vestlige Sunde, 

 ligeledes førende store Ismasser, »Vestisen«, med sig sydpaa. 

 De stærke, gennemgaaende Vinde i Davisstrædet ere enten nord- 

 lige eller sydlige; østlige og vestlige Vinde ere stedse, naar de 

 forekomme, svage og fremfor alt lokale, knyttede til Kj^sterne, 

 ikke gennemgaaende. Jeg skønner derfor ikke rettere end, at 

 denne Mangel paa baade vestlig Strøm og Vind tvinger til den 

 Antagelse, at Ederfuglen fra 1851 maa have været levende eller 

 i modsat l'ald død ganske kort, forinden den fandtes; en død 

 Fugl, hvad enten den drev i Søen eller laa paa et Isstykke, 

 vilde bruge saa lang Tid til Overrejsen, at den ikke kunde 

 tænkes at undgaa at blive taget af en Rovfisk, Maage eller 

 Stormfugl. Ligeledes mener jeg, at man tvinges til at forudsætte, 

 at Fuglene i begge Tilfælde maa have tilbagelagt en Del af Vejen 

 flyvende; de havde med de svære Beskadigelser neppe kunnet 

 friste Livet saa længe, som Rejsen ellers vilde have varet. 



At ganske viljeløst (døde) drivende Ting kommende vestfra 

 overhovedet kun under sjældne Betingelser faa Held til at naa 

 ind til Grønlands Vestkyst (især Sydgrønlands) vil formentlig 

 fremgaa af det ovenstaaende. Jeg ejer et paa Grønlands Vest- 

 kyst ilanddrevet Stykke Birkebark formet som en Del af en 

 Æske med Rester af Syning med Planterodtrævler. Tingen er 

 ikke grønlandsk og tør antages at stamme fra Eskimoer eller 

 snarere Indianere fra den vestlige Side af Havet. Det er den eneste 

 Ting af den Art, om hvilken jeg i mine Aar i Grønland har hørt 

 Tale trods stadige Efterspørgsler efter Mærkeligheder af enhver 

 Art^. Derimod har det paa adskillige Maader hævdet sig, at 

 der er Betingelser til Stede for Inddrivning paa Grønlands Vest- 



^ Muligvis kunde dog saadanne Ting findes i afdode Læge Pfaffs store 

 grønlandske etnografiske Samling, som i 1882 solgtes til Prof. Retzius i Stock- 

 holm, som derpaa skænkede den til det svenske nordiske Museum samme 

 Sled. 



