57 



langt ud, opløftede et Skrig og fløj sluttelig bort. Men Lykken 

 var os gunstig denne Dag; nær ved Tranerne, tildels endog 

 iblandt dem, opdagede vi de saa længe forgæves søgte Trapper, 

 ialt 8, hvoriblandt nogle ret store, altsaa sikkert Hanner, og en 

 mindre. De forholdt sig rolige og lod sig slet ikke forstyrre af 

 os, men vi stod ogsaa et Par Hundrede Meter borte paa en Dæm- 

 ning, som otte befærdedes af Mennesker og Vogne. 



Samme Dag saa vi endnu flere Gange Trapper men i ringere 

 Tal. Kl. 4 Eftmd. blev det Regn, hvilket tvang os til at 

 søge til den nærmeste Landsby. Vejen derhen er beplantet 

 med gamle høje Træer og gaar paa et Stykke igennem Løv- 

 skov, ligesom der ogsaa i Byen selv er en Slags Park. Saaledes 

 blev det os muligt at føje endnu nogle Arter til de allerede om- 

 talte. Vi saa følgende Arter eller hørte deres Sang: Vibe (Va- 

 nelliis cristatiisj, Rødrygget Tornskade (Laniiis colhjrioj, Have- 

 sanger (Sylvia hortensis), Graa Fluesnapper (Miiscicapa grisolaj, 

 Solsort (Turdus merula. Bogfinke (Fringilla coelebsj), Forstue- 

 svale (Hinindo rusticaj, Kornværling (Emberiza miliariaj, og 

 endelig henrykkede Nattergalen (Luscinia vera) os med sin vid- 

 underlige Sang. Vi erkendte med Tilfredsstillelse, at Fugle- og 

 Plantelivet ogsaa kan give en øde Egn Ynde; for en Naturven, 

 der bor midt i Hovedstaden og kun om Søndagen har Tid til 

 Udflugter, forhøjer det overordenthg hans Glæde ved Naturen, 

 naar han som her kommer i en Egn, der ligger fjærnt fra den 

 almindelige Søndagsfærdsel, og hvor kun ganske spredte Smaa- 

 grupper af Huse forraade Menneskenes Nærhed, og ikke hvert 

 andet Skridt en Beværtning vinker med Dansemusik og Gøgl. 



Den 7 Juni vare vi igen i Egnen. De prægtige Nøkkeroser 

 prydede Kanalerne , og derimellem lyste Kabbeleiernes gule 

 Blomster, medens Engene prangede med en broget Blomsterpragt. 

 Det var mørkt i Vejret og koldt; oven i Købet havde vi 

 stærk Modvind. Foruden de tidligere omtalte Fugle saa vi 

 tiere Mursejlere (Cijpsehis apus) og hørte Rørdrummens (Bo- 

 taurus stellaris) ejendommelige Brøl. Græsset paa Engene stod 

 højt og i fuld Blomst, men desværre formaaede jeg ikke at be- 

 stemme de forskellige Græsarter; ogsaa Kornet var ret højt, og 

 Vinden satte Straaet i bølgende Bevægelse. Vi slog ind paa en 

 Markvej, der førte til et lille Hus, som var tomt, og syntes tid- 

 ligere at have tjent som Stald. Herfra gik vi sydpaa langs en 

 Kornmark, og da vi drejede om Hjørnet af den, opdagede vi 



