132 



og Reden var anbragt i den Side al" Træet, der vender lige ud 

 imod Hovedindkørslen, saa Vognene maatte passere tæt ibrbi. 



Upupa epops, Hærfugl. Gaardejer Severin Hansen i Lyngby 

 ved Grenaa har ilølge »Aarh. Stiftstid.« for kort Tid siden skudt 

 en meget sjælden Fugl, nemlig en Hærfugl eller Hærpop (Upupa 

 epops), der i nogle Dage havde opholdt sig i hans Roevang 

 (Tillæg til Dagbladet for 25 Novb. 1891). 



Pica caudata, Skade. En helt hvid Skade skudt ved Giese- 

 gaard i Foraaret 1898 (Forstkandidat Ranch). — At Skaden og- 

 saa overfalder voksne Smaafugle, har jeg set Eksempel paa en 

 Dag i Botanisk Have (Maj 1888). Jeg hørte en Spurv skrige og 

 saa, hvor Lyden kom fra, en stærk beskæftiget Skade i Toppen 

 af et lille Træ. Da jeg kom nærmere, faldt der en Spurv ned 

 fra Skaden, satte sig i en meget forpjusket Tilstand paa en Gren, 

 hvor den rettede lidt paa det derangerede Toilette. Den var dog 

 ikke værre tilredt, end at den kunde tlyve sin Vej. 



Coruiis monediila, Allike. Som Eksempel paa et usædvanligt 

 Valg af Redeplads kan anføres, at et Par Alliker havde Rede i 

 Stenløse Præstegaards Have i et Vedbend-Espalier paa Muren 

 lige uden for Vinduerne. 



Lanius colhjrio, Tornskade. I Haven til Carolinekilde ved 

 Odense saa jeg (1885) baade Fugle og Frøer spiddede paa Torne 

 af denne Røver. Det er jo i og for sig ikke noget nyt, men ses 

 dog vist ikke saa almindeligt. 



Lanius excubitor, Stor Tornskade. Skudt i 4 Eksempl. ved 

 Brahetrolleborg i Januar 1892 (C. Clausen). Meddeleren heraf 

 havde skudt en lille Fugl (Gulspurv'?), men en Stor Tornskade 

 slog ned og tog den bort for Næsen af ham. 



Sitta europæa, Spetmejse. Idet jeg henviser til dette Tids- 

 skrifts 2det Bind S. 173, hvor jeg har meddelt en Iagttagelse af 

 Professor Russow^ i Dorpat ang. Spetmejsen, skal jeg bemærke, at 

 jeg selv, i Forsthaven ved Charlottenlund, senere har havt Lej- 

 Hghed til paa saa nært Hold at se den sidde paa en Stamme 

 med Hovedet nedefter, at jeg tydelig kunde se, at den havde sit 

 ene Ben bagud, altsaa tilvejrs. Naar jeg nu ser paa Afbild- 

 ningerne af Spetmejsen i tilsvarende Stilling, forekommer de 

 mig ikke rigtig naturlige, fordi dette Forhold ikke er taget i 

 Betragtning. 



Alauda alpestris, Bjerglærke. 1 Dagbladet for 8 Marts 1865 



* Ved en Trykfejl staar der Riissow. 



