134 



gende søge at l)elyse dette. — Til dens, om jeg saa maa sige, 

 Forhistorie hører, at Melchior har iagttaget den ved Herlufs- 

 holm, og det maa have været før 1831, Melchiors Dødsaar, samt 

 at Teilmann i 1823 skriver om den: Toplærken er meget sjæl- 

 den. Kun een Gang har jeg set den i September^. Det er saa 

 iøvrigt naturligt at begynde med Kjærbølling 1ste Udg. 1852, 

 hvor der siges: »Denne hertillands sjældne Art«, og hvor der 

 angives, at enkelte Par ynglede omkring Varde. Næste Iagt- 

 tagelse er Ira 1860, da Gad iagttog et Par i Sæby, 1863 igen 

 iagttaget i Sæby (havde, saa vidt jeg forstaar, havt fast Ophold 

 i den Tid); samme Aar iagttaget i 2 Ekspl. paa Chausséen ved 

 Hjørring samt mellem Aarhus og Riis Skov, og 1867 blev den 

 set i Gaardene ved Viborg. Det var altsaa faa og spredte Iagt- 

 tagelser. I 1868 holdt Prof. Reinhardt en Universitetsforelæs- 

 ning, der strakte sig over 2 Semestre, over Danmarks Fugle- 

 fauna, og blandt Tilhørerne var Meddeleren af disse Linier. 

 Reinhardt resumerede vort Kendskab til Toplærkens Udbredelse 

 saaledes: Standfugl. Meget sjælden; findes i Hertugdømmerne 

 og i det sydlige Jylland og gaar op til Grenaa. Omtrent sam- 

 tidig (Naturhist. Tidsskr. 3 Række, 6 Bd. 1869—70) udtaler Fischer 

 sig saaledes: Rimeligvis vil den efter kortere eller længere Tid 

 igen forsvinde og indskrænke sig til sit gamle sydligere Hjem. 



Altsaa omkring ved 1870 var Fuglen endnu sjælden, men 

 omtrent fra den Tid synes der at komme Fart over dens Ud- 

 bredelse, efter Angivelser fra forskellige Steder at dømme, som 

 det bliver alt for vidtløftigt at referere her, og i 1888 kunde 

 Collin (Bidrag II) udtale: I de senere Aar er den temmelig al- 

 mindelig næsten overalt i Jylland, især paa Trækket og om Vin- 

 teren. Og i 1895 (Bidrag III): Den breder sig fremdeles i Jyl- 

 land og forekommer næsten overalt paa Halvøen. Vi faar alt- 

 saa det Billede af Toplærkens Udbredelse, at denne, efter at 

 Fuglen i en længere Række Aar har havt en meget sparsom 

 Forekomst, hovedsagelig falder omtr. i de 20 Aar 1870 — 1890, 

 og nu er der meget ringe Sandsynlighed for, at Fischers Spaa- 

 dom vil gaa i Opfyldelse. — Dens Udbredelse her i Landet 

 udenfor Jylland skal jeg ikke komme ind paa, da denne endnu 

 er i sin Begyndelse, men det forekommer mig nok værd indtil 

 videre at notere Iagttagelserne over dens Forekomst. En Ting 



^ Faber ytrer, dog maaske uden Grund, nogen Tvivl om Rigtigheden af 

 denne Iagttagelse (Ornithologiske Noticer 1824 S. 26). 



