138 



gang imellem højnede den Præstationen og lejlighedsvis hævede 

 den sig næsten til et anstændigt Havesanger-Standpnnkt. Jeg 

 anfører denne i og for sig ubetydelige Iagttagelse, som jeg ogsaa 

 ellers en enkelt Gang har havt Lejlighed til at gøre, fordi den 

 yderligere viser Slægtskabet mellem disse to Fugles Sang, der, 

 hørt paa Frastand, lyder saa himmelvidt forskellig. S. ciirriica, 

 S. cinerea og S. atricapilla har jo som bekendt det tilfælles, at 

 deres Sang bestaar af 2 Afsnit, en sagte forudgaaende Kvidren, 

 som ofte udelades og ikke høres paa længere Afstand, og der- 

 efter et Slutningsafsnit, der er det, der giver hver enkelt Art sit 

 Særkende. Dette sidste Afsnit har nu S. hortensis helt kastet 

 bort, men derimod oparbejdet den kvidrende Indledning til sin 

 velbekendte smukke og fyldige Sang — eller ogsaa har den 

 aldrig havt Slutningsafsnittet; dette vilde det være interessant at 

 vide, men det er et forfængeligt Ønske. Medens vore 8 andre 

 Sylvier [S. nisoria kender jeg ikke) undertiden udelader Slut- 

 ningsafsnittet og lader det bero ved Kvidderet, har jeg aldrig 

 hørt eller set omtalt, at andre har hørt Havesangeren præstere 

 noget, der svarer til Slutningsafsnittet. Ved meget nøje og paa 

 nær Hold at iagttage de 3 nævnte Sangere, vil man dog ikke 

 saa sjældent faa Indtrykket af, at Sangens to Afsnit ikke altid 

 er skarpt adskilte, hvilket ogsaa et eller andet Sted er bemærket 

 for Munkens Vedkommende, den, der kommer Havesangeren 

 nærmest, og jeg mener ogsaa at have bemærket, at S. curriica 

 næsten aldrig klaprer, uden at der gaar i det mindste nogle ganske 

 faa kvidrende Toner forud; naar den er rigtig oppe, yder den 

 rigehgt Materiale til Iagttagelse, da den saa klaprer med 5 til 

 10 Sekunders Mellemrum. Der er noget interessant ved disse 

 Sylviers Sang, og det maatte være af megen Interesse at høre 

 deres Slægtninge udenfor vor egen Fauna; muligvis vilde man 

 derved faa Lejlighed til at høre Overgangsformer imellem dem. 

 — Det er et kedeligt d. v. s. lidet betegnende dansk Navn, Gærde- 

 sangeren har faaet. Der kunde i og for sig godt være Mening 

 i, i Analogi med Munken, at kalde den Mølleren (Tyskerne har 

 Miillerchen); men det falder alligevel lidt suffisant. 



Syluia nisorio, Høge sanger. Ynglede ved Sorø 1865 (O. M.). 



Turdus merula. Solsort. En hvidspættet Solsort har i Efter- 

 aaret 1903 opholdt sig i Landbohøjskolens Have; det følgende 

 Aar rugede den Unger ud sammesteds, men de syntes at have 

 været normalt farvede. Ved Orenæs paa Falster blev i 1906 



