139 



nedlagt en hvid Solsort (Forstkandidat Rauch). Som et Eksempel 

 paa Solsortens Civilisation kan anføres, at den i 1906 havde 

 Rede paa den indvendige Side af Gavlen paa et af Væksthusene 

 i Landbohøjskolens Have; den naaede at faa Unger, men 

 disse døde. 



Erithaciis riiheciila, Rødkælk. Det er to Gange hændet mig, 

 at jeg er bleven betænkelig ved en Optegnelse om første Dag 

 for Iagttagelsen af Løvsangeren og har tænkt mig Muligheden 

 af, at det maaske var Rødkælken, jeg havde hørt. Sagen fore- 

 kom mig dog temmelig utrolig, hvad vist ogsaa de, der kender 

 disse Fugle, vil finde. Der dæmrede imidlertid noget for mig 

 om, at jeg forlængst havde havt Føling med denne Betragtning, 

 og ved at se efter i mine ældre Notitser, fandt jeg i Optegnelser 

 om en Ekskursion i Foraaret (5 April) 1875 følgende Bemærk- 

 ning om Rødkælken: ». . . i Sangen forekommer der undertiden 

 Steder, som minder paafaldende om Sylvia trochiliis.« Jeg til- 

 lader mig derfor at rette det Spørgsmaal, om andre skulde have 

 gjort en lignende Iagttagelse. — Er der Fugle, som man er fristet 

 til at anvende Ordet »tillidsfuld« paa, er det nok denne, og det 

 er jo saa velbekendt. Jeg skal dog her nævne et Par Eksempler: 

 Som ung stod jeg engang i en Have tilligemed nogle andre og 

 lagde Mærke til en Rødkælk, der var meget lidt bange af sig, 

 saa lidt, at den løb ind mellem Fødderne paa en af de tilstede- 

 værende. Jeg har i Ordrup Krat staaet saa nær ved dens Rede, 

 paa hvilken den rugede, at jeg med Lethed kunde grebet den 

 med Haanden, uagtet den laa og saa paa mig. En Rødkælk 

 havde slaaet Følge med Forstkand. V. Cl. i Skoven og satte sig 

 paa hans Stok, da han holdt den hen imod den. En gammel 

 kvindelig Havearbejder fortalte mig, at en Rødkælk viste sig saa 

 omgængelig, at den kom og satte sig paa Skaftet af det Skuffe- 

 jern, hvormed hun gik og arbejdede ^ 



Liiscinia philomela, Nattergal. En Nattergal iagttaget ved 

 EUinggaard i Vensyssel ved Frederikshavn (Hjørring Amtstidende 

 1884, Nyholm). Hvorledes staar det til med Kendskabet til 



^ Denne Fugls Tillidsfuldhed er gammelkendt. Goldsmith (18de Aarh.) 

 skildrer i »The vicar of Whakefield« et Middagsmaaltid paa Marken og siger: 

 Vor Tilfredshed forøgedes yderligere ved, at to Solsorter sad i Hækkene lige 

 over for hinanden og sang Vexelsange, medens den tamme Rodkjælke hoppede 

 omkring og pikkede Brodkrummer af vore Hænder. — Fra England, hvor 

 Rcjhin« er saa populær, kunde der vist berettes meget af det Slags. 



