160 



denne Del af den vestindiske Natur. Overalt ved Kysterne, men 

 særlig ved Klippekysterne, ser man denne store, klodsede, brune 

 Fugl med det uhyre Næb. Den lever udelukkende af smaa 

 Fisk; hvor de smaa Ansjoser (Fry) eller Sardiner (Sprat) gaa i 

 Stimer, styrter den sig ned i Vandet med Næbbet aabent, lukker 

 det lynsnart og trækker det saa langsomt op af Vandet, hvorved 

 Vandet siver ud og de fangne Fisk blive tilbage; den rejser saa 

 Næbbet i Veiret og faar med et Kast Fiskene ned i Halsen. Saa 

 flyver den igen nogle Favne tilvejrs, styrter sig atter ned i Vandet 

 og vedbliver at fiske paa denne Maade, til den har stillet sin 

 Appetit, hvorefter den sætter sig til Ro paa en Klippe eller paa 

 Vandet, sjældnere i Træerne. Hvor der viser sig rigtig store 

 Stimer af »Fry«, samle Pelikanerne sig fra alle de nærliggende 

 Øer for at fiske, og det er da et mærkeligt Syn at se disse Masser 

 af store klodsede Fugle styrte sig i Vandet og flyve op imellem 

 hverandre i et myldrende Virvar. Og man kan godt faa det at 

 se paa ganske nært Hold, de ere nemlig i Reglen ikke bange for 

 Mennesket, da der ikke gøres Jagt paa dem. 



Højt i Luften ses ofte en anden stor, mørk Fugl med lang 

 kløftet Hale; det er Fregatfuglen (Tachypetes aquilaj. Dens 

 Flugt er, i Modsætning til Pelikanens noget tunge Flugt, aldeles 

 vidunderlig. Den ses aldeles ikke at bevæge Vingerne, nu og 

 da spreder den den dybt kløftede Hale og lukker den igen som 

 en stor Saks, men iøvrigt ses ingen Bevægelse. Før Storm siges 

 de at flyve lavt eller endog at sætte sig paa Jorden; derved 

 blive de faktisk Storm varslere , og deraf have de faaet Navnet 

 »Hurricanebird«, som er det almindelige Navn for dem i 

 Vestindien. Det er vistnok sandsynligt, at de yngle paa nogle 

 af Smaaøerne mellem St. Thomas og St. Jan. 



Paa disse Øer (i alt Fald paa Congo Cay) yngler ogsaa en 

 anden meget smuk og ejendommelig Søfugl, Tropikfuglen 

 (Pha'éton ccthereiis og candidus), hvid med sort Tegning; de to 

 Arter ere lidt forskelligt tegnede. De ere af Størrelse som vore 

 større Terne-Arter; et Par lange, spidse Halefjer bidrage særlig 

 til at give dem et forunderlig let, næsten æterisk Præg, hvortil 

 deres skarpe og noget skærende Skrig ligesom ikke rigtigt har- 

 monerer. De bygge dybt inde i Klipperevner eller mellem store, 

 løse Klippeblokke, mest paa de stejleste og utilgængeligste Steder. 

 For saa vidt man kan komme til Stedet, hvor den bygger, kan 

 man let finde Reden, idet Fuglen udstøder en ejendommelig 



