20 



stort Antal, der ligeledes maatte tælles i Tusinder. Rederne af 

 denne Art fandtes samlede i Kolonier paa Holmens nordvestlige, 

 østlige og sydlige Del. De laa, ligesom Stormmaagernes, i det 

 høje Græs, og da der var rigelig Plads, var der oftest 3 — 4 Meter 

 mellem dem. De indeholdt paa omhandlede Tidspunkt saavel 

 Unger som Æg, disse for den alt overvejende Del omtrent ud- 

 rugede , thi der var kun i yderst ringe Grad taget Æg her. 

 Fuglene udviste, i Modsætning til, hvad vi hidtil havde set paa 

 de tidligere besøgte Holme, den kendte Omsorg for deres Afkom, 

 og vi var tæt omsværmede af Fugle, der idelig slog ned efter 

 os, medens vi færdedes paa Holmen i Nærheden af Rederne. 

 Saavel Hætteterne som Kystterne ynglede paa Holmen, men 

 næppe mere end 20 — 25 Par af begge Arter tilsammen; jeg 

 mener, at Hætteternen var talrigst. Rederne fandtes navnlig 

 inde i Græsset paa den mod Syd udløbende Hale samt i den 

 tørre Tangbræmme langs Sydkysten. 



En Snes Par Dværgterner havde Rede dels paa Spidsen af 

 den omtalte Hale og paa den sandede Sydvestkyst, enkelte Par 

 ynglede langs Kysterne. En Del Viber og Rødben var spredt 

 over Øens Indre, paa Steder, hvor ingen Maagereder fandtes, 

 og har vel ynglet der. 4 — 5 Par Strandskader saas paa for- 

 skellige Steder af Kysterne, og nogle faa Præstekraver færdedes 

 paa den sandede Strand mod Sydvest. 



Under en Tjørnebusk ude paa »Halen« laa en Skallesluger- 

 rede med 9 Æg, og ved Lerklinten fløj et Par Gravgæs forbi; 

 ogsaa disse har rimeligvis haft Rede paa Holmen, enten under 

 en af de tætte Tjørnebuske eller i et Hul i Klinten. 



Af Smaafugle saas kun Lærker, hvoraf der til Gengæld var 

 særdeles mange. 



I Tjørnetræerne havde Kragerne bygget Rede; men Fuglene 

 blev forhindret i at yngle af Hensyn til de paa Holmen ud- 

 satte Harer. 



Løst paa Holmen gik en Del Hornkvæg, hvis Ejer ikke saa 

 paa Maagekolonien med Velvilje, idet han beskyldte den for at 

 skade Græsningen, eftersom Kvæget ikke vilde æde Græsset, 

 hvor det var forurenset af Fuglenes Ekskrementer. At Græs- 

 vækstens store Frodighed netop havde sin Grund i den talrige 

 Fuglebestand, der gødede Jorden, vilde han ikke forstaa. 



Trods omhyggelig Søgen saas ingen Søivmaage paa eller 

 ved Dejgrø. 



