59 



var der ikke Opgaver nok lor Foreningen at arbejde paa alene med 

 Hensyn til Fuglene? Vi har i Forvejen en Dyrebeskyttelsesforening, 

 saa denne Udvidelse synes ikke at have været særlig nødvendig, da 

 der dog faktisk foreligger mere end Opgaver nok paa Fugleværnets 

 Omraade. 



Af særlig ornithologisk Interesse indeholder Heftet en Beretning 

 om Forholdene paa de af Foreningen fredede Holme »Svaneklapperne« 

 ved Saltholmen. I 1906 var Viceinspektor Winge paa »Svaneklap- 

 perne« og meddelte i Aarets Beretning om Fuglenes Antal derovre, og 

 det har nu efter 4 Aars Forløb sin store Interesse at se, hvorledes 

 Forholdet nu er. Ligeledes i 1910 tog Viceinspektor Winge derover og 

 meddeler bl. a. følgende om Fuglene paa Holmene i Sammenligning med 

 1906: »Indtrykket blev, at Fuglene paa Svaneklapperne iaar var færre 

 end i 1906. Af Arter, der fandtes ynglende paa Øerne i 1906, manglede 

 nu Præstekrave, Stenvender og Dvergterne; alle var i 1906 sete paa 

 C. (en af Holmene); Strandskaderne var nu paafaldende faa; Hætte 

 maage og Stormmaage syntes ret stærkt indskrænkede i Tal; kun 

 Rødben, Havterne, Stokand, Gravand og Skallesluger vare vist tilstede 

 i samme Tal som før. Af de Arter, der i 1906 havde vist sig som 

 Gæster fra Saltholmen, manglede nu Rylen, og af de store Maager, 

 Havmaage og Svartbag, blev der kun set en enkelt paa Afstand, 

 ubestemmelig. En enkelt Art var nu tilkommen: Spidsanden. Hvad 

 Grunden kan være til Fuglenes Aftagen paa Svaneklapperne, er uvist; 

 men snarest maa det vel være Ufred enten her eller paa selve Salt- 

 holmen eller begge Steder. Hvor ofte end »Svalens« Opsynsmand 

 tilser Svaneklapperne, er det umuligt helt at hindre Æg-Plyndring 

 eller Jagt. Der var da ogsaa Tegn paa, at der ret nylig havde været 

 ubudne Gæster paa Øerne; midt paa B. laa en Mængde ituslagne 

 Hættemaage-Æg samlede i en Bunke; det saa ud, som om nogen 

 dér havde sorteret indsamlede Æg og slaaet de ubrugelige istykker. 

 Paa Saltholmen skal der ogsaa iaar være samlet Æg i uhyre Mængde«. — 

 En udførlig Redegørelse for Mængden af hver Art viser desværre 

 ogsaa altfor tydeligt, hvor betydelig Tilbagegang, der i Virkeligheden 

 er sket i Fuglenes Antal i Løbet af de fire Aar. Det er saaledes 

 et sørgeligt Resultat, der er kommet ud af Fredningen, men det er 

 ogsaa meget uheldigt, at Opsynsmanden, der bor i Dragør, er bo- 

 siddende omtrent 1 Mil fra Øerne. Mon Foreningen ikke kunde 

 gøre lidt mere for, at Fredningen paa Øerne, i hvert Fald i Yngle- 

 tiden, blev respekteret? 



Sørgelig vilde det være, om det stadig skulde gaa tilbage med 

 Fuglebestanden paa Svaneklapperne, hvor der uden Tvivl maa findes 

 de rette Betingelser for et rigt Fugleliv, og med Rette slutter Vice- 

 inspektor Winge: »en Skuffelse var det, at der trods Fredningen var 

 tydelig Tilbagegang at mærke«. — P. Jespersen. 



