93 



den sidste set siddende paa en Baad ved Strandene — Alt, hvad 

 der saas af Svaler i November, var unge Fugle. 



Svalernes Liv og Færden. Paa denne Tid af Aaret gaar 

 Svalens Tid væsentligt med at bjerge Føden. De smaa Insekter, 

 hvoraf den lever, holder til, hvor der er Plantevækst og Læ, og 

 man saa da ogsaa , naar det blæste — hvad det næsten altid 

 gjorde — Svalerne flyve i Læ af Træer og Bygninger; vidste 

 man, hvorfra Vinden kom, kunde man altid med Sikkerhed gaa 

 hen og finde Svalerne. Oftest blæste det af Vest eller Sydvest, 

 og Svalerne holdt sig da inde i Bugten udentor mit Hus, fløj 

 langs Strandkanten i Læ af de høje Bøge og Ege, der tildels 

 endnu var løvklædte. Dagen igennem saa man dem ustandselig 

 stryge frem og tilbage paa en Strækning af et Par Hundrede 

 Meter ude over den opskyllede Tang eller inde over nogle smaa 

 Engstrækninger. 1 Parken findes et Sted en ret stor Forsænkning 

 i Terrainet, og her holdt Svalerne ogsaa jævnligt til; gik Vinden 

 om til Syd, fløj de ind imellem Husene i Læ af den store Sa- 

 natoriebygning. Straks om Morgenen og i Skumringen strøg de 

 ofte tæt omkring Bygningerne; jeg tænker, at de her søgte Føde 

 i de Myg og andre Insekter, som ved Aftenstid fløj ind af Sa- 

 natoriets aabne Vinduer for om Morgenen at flyve ud igen. Den 

 7 November, da det var smukt stille Solskinsvejr om Formid- 

 dagen, næsten som en Eftersommerdag, behøvede Svalerne ikke 

 at holde sig i Læ af Skoven; de spredte sig da omkring i Egnen, 

 og jeg traf dem ude paa Marken og i Mosen. 



Det er uhyre Kræfter, en Svale udfolder ved saaledes uafbrudt 

 at flyve frem og tilbage det meste af Dagen, men selvfølgelig 

 maa den korte Novemberdag udnyttes; naar man ved, hvor 

 tidlig Svalerne er paa Færde Sommermorgener, og hvorledes de 

 holder ud til langt hen i Skumringen, vil man forstaa, at de 

 har travlt paa en Dag, der næppe har den halve Længde af 

 Sommerdagen. De var saa tidligt paa Færde, som man over- 

 hovedet kunde se, og blev ved til hen i Mørkningen; 10 No- 

 vember henad Kl. 5, paa en Tid da Tankerne var optagne af 

 en helt anden Fugl, saa jeg Svalerne kredse omkring Sanatorie- 

 bygningen; de hvilede sig af og til om Dagen paa en Baad, en 

 Bro eller, paa Jorden: i Regnvejr sad de tidt vaade og forkomne, 

 og man kunde da gaa dem ganske nær; 6 November sad 2 paa 

 Jorden og lod mig komme i 2 M. Afstand, før de fløj op. Der 



^ Meddelt af Forvalter Brønniche; jeg var selv bortrejst den Dag. 



