97 



(Sturniis viilgarisj forsvandt fra Haverne midt i Oktober, og de 

 fleste drog bort, selv om der endnu holdt sig nogle Flokke hist 

 og her; saaledes saas 8 November en Flok paa et Par Hundrede 

 i Rørene ved Nakkebølle (iaard, hvor der ligeledes i Slutningen 

 af November holdt sig en Del Blishøns (Fiilica atraj og Rør- 

 høns (Galliniila chloropus). Men ellers var der intet særligt at 

 bemærke; de Fugle, der skulde rejse sydpaa, var forsvundne, og 

 hvad der skulde komme nordfra var begyndt at indfinde sig, 

 alt i alt en meget almindelig ornithologisk November. 



Hvorfor blev Svalerne, og hvorledes gik det dem 

 tilsi dst? Altfor langt skal jeg ikke indlade mig paa de herhen- 

 hørende Forhold ; det vilde let blive en Drøftelse af alle Spørgs- 

 maal. Trækket vedrørende. En Forsinkelse eller en Overvintring 

 af flere eller færre Individer af Arter, som ellers trækker bort, 

 er jo kendt nok. Man ser hyppigt enkelte Fugle, som er syge 

 eller saarede og ikke i Stand til at foretage den anstrængende 

 Rejse. Den overvintrende Stork er en jævnlig forekommende 

 Meddelelse i Bladene; jeg mindes fra Begyndelsen af Firserne, 

 at jeg saa en saadan ved Horsens. Af nogle Arter findes der 

 desuden hvert Aar ret talrige Individer, der overvintrer, medens 

 Hovedmassen er trukket bort. I Moserne ses hver Vinter nogle 

 Bekkasiner og Engpibere (Anthus pratensis), i Skoven Snepper 

 (Scolopax riisticolaj, ved Stranden Smaaflokke af Stære og paa 

 Marken Lærker (Alaiida arvensis); og ovre i Vestjylland kan 

 man hver Vinter, endda i ret stort Tal, træffe Viber (Vanelhis 

 cristatiisj, Hjejler (Charadrhis pliwialisj og Storspover (Niimenius 

 arquatusj. En Del af dem gaar jo til Grunde, andre klarer sig 

 Vinteren over; Betingelserne for saadanne Fugles Overvintring, 

 er selvfølgelig, at der overhovedet er Føde til dem. Men paa 

 den anden Side ser man, at de fleste Arter om Efteraaret rejser 

 paa deres bestemte Tid, uanset om Vejret er nok saa godt, og 

 Føden rigelig. Ofte har jeg set Stærenes Afrejse imellem 15 og 

 20 Oktober i Aar, hvor Vejret var overordentlig smukt og Hyld 

 og andre Buske stod med Masser af Bær. 



Ser man paa vor Svaleflok, saa kan her jo næppe være Tale 

 om særligt svage Individer; dertil var deres Tal for stort. Man 

 maa vel snarere tænke sig, at det var Fugle, som af en eller 

 anden Grund ikke havde naaet at komme med i det store Træk, 

 og saa, unge og uerfarne som de var, ikke havde vovet paa 

 egen Haand at give sig ud paa den lange og farefulde Rejse, 



7 



