99 



og Gjæs, hvis Unger han da forsynede med Halsbaand for paa 

 denne Maade at udfinde deres Levealder, Træk o. s. v.« ^ 



Skønt man ud over Oplysningen om Gaasens Alder ikke kan 

 udlede noget sikkert af denne ene Meddelelse om et Eksemplar 

 af en høj nordisk Fugleart, der var født og opdrættet i Fangen- 

 skab i Holland og derefter frigivet, gav v. der Heyden's Forsøg 

 mig Lyst til at prøve, om der 

 ikke i vore Dage, da Efterret- 

 ningsvæsenet er saa meget bedre 

 indrettet end i 18H5, kunde 

 komme et større Resultat ud af 

 at mærke en Del Fugle 2. 



1 1890 kunde jeg nemt komme 

 til at fange nogle Stære, som 

 ynglede ved min Bopæl i Viborg, 

 og jeg tænkte da paa at mærke 

 en Del af dem paa Foden med 

 en tynd Zinkstrimmel, hvorpaa 

 der med Zinkmærkeblæk var 

 skrevet nogle Oplysninger, navn- 

 lig »Viborg« og Aarstalangivelse. 

 Det viste sig imidlertid, at den 

 første Stær, jeg mærkede paa 

 den Maade, generedes noget af 

 at bære Zinkmærket og den 

 næste ligesaa, skønt jeg havde 

 gjort Strimmelen betydelig smal- 

 lere end den forrige. Jeg opgav 

 da foreløbig Forsøget. — Imid- 

 lertid kom Aluminium i Han- 

 delen til en overkommelig Pris, og i 1898 mærkede jeg saa for- 

 søgsvis en voksen Skallesluger (Mergus serratorj (der tilfæl- 

 digvis var fanget i et Fiskergarn og blev foræret mig af Disciplene 

 K. Schmidt og R. Schneevoigt) med en af de Ringe, som man nu 

 havde begyndt at mærke tamme Høns med. Og da Fuglen let 

 bar Ringen, og der oven i Købet indløb Meddelelse om, hvor 

 den kort efter var skudt, fik jeg Lyst til at tage Forsøget op i 



1 Rhea, 2. H.. 1849. S. 10. citeret i N. Kjærbølling: Skandinaviens Fugle. 

 2. Udg., S. 639. 



* Dansk ornithologisk Forenings Tidsskrift, 3. Aargang, S. 85. 



7* 



Billede 1. RingstserfS^urniis inilgaris), som skri- 

 ger advarende ind til sine flyvefVerdige Unger. 

 Det er højre Bagtaa, ikke noget Lukke paa 

 Ringen, der ses under denne. 



