102 



INDSKRIFT PAA RINGENE. 



Hvad var nu Grunden til, at jeg fik saa faa Meddelelser om 

 Ringstærene? Ja først og fremmest vel det, at overhovedet ikke 

 ret mange af dem var falden i Menneskehaand; Stærene er jo 

 ikke Genstand for Jagt. Men dernæst ogsaa, at Indskriften paa 

 Ringene var for lidet vejledende. Foruden Løbenummeret havde 

 jeg paa de først udsendte Ringe stemplet »Viborg« , men da jeg 

 til at begynde med kun havde løse Typer at arbejde med, blev 

 det mig efterhaanden for vidtløftigt at sætte saa mange Bogstaver, 

 og jeg nøjedes saa med at stemple f. Eks. C. M. (= Chr. Mortensen) 

 eller S. v. (= Sturniis viilgaris). Men det var altsaa for lidt. 



I 1900, da jeg ringede en Del flyvefærdige Stæreunger, for- 

 uden at jeg mærkede gamle Stære hele Sommeren (med Und- 

 tagelse af Fældetiden, hvor Stærene ikke besøger deres Kasser) 

 og ligeledes om Efteraaret, anskaffede jeg derfor et Stempel med 

 »M. Danmark« (M. — Mortensen), og denne Inskription stod saa 

 i tiere Aar paa Stærringene. Det var aabenbart bedre; af de 

 Stære, der var mærket paa den Maade, fik jeg i Løbet af første 

 Aar, de var ude. Bud om to fra Udlandet. Den ene (eller dog 

 dens Ring) var kommen til Baron R. Snouckaert van Schau- 

 burg i Neerlangbroek (Holland), og han forespurgte hos H. 

 Winge, om han kendte noget til, hvor Ringen stammede fra. 

 Den anden Stær var falden i Hænderne paa en Lægmand, en 

 ung norsk Fisker, Julius Emanuelsen Tjørve, Lister pr. Far- 

 sund (Norge); han skrev til »Nationaltidende« i København og 

 fortalte det, samt tilføjede: »Sæt det i Avisen!« Her var det alt- 

 saa gaaet til omtrent, som jeg havde tænkt mig, det skulde. 



At Indskriften »Danmark« ikke var tilstrækkelig oplysende 

 til, at hvemsomhelst vilde sætte sig i Bevægelse for at faa den 

 oplyst, var mig imidlertid snart klart, og jeg har til Overflod 

 for nylig faaet et Bevis derfor. Hr. Harald Fiedler, Trafik- 

 chef ved den nordøst-argentinske Jernbane, saa i 1910 tilfældig 

 i Buenos Aires en udstoppet Stær med Mærket »Danmark«; 

 Fruen i Huset havde faaet den forærende af en Fætter, der 

 havde skudt den i Irland, og den havde nu staaet hos hende i 

 flere Aar; Jægeren havde altsaa ikke haft nogen Interesse af at 

 prøve paa at faa Stærens Historie opklaret. F'ørst Hr. F'iedler 

 skrev til Redaktøren af »Vore Landsmænd i Udlandet«, Hr. 



