iia 



Paa Tagryggen er det ofte praktisk at krybe, for at Mønningen 

 ikke skal tage Skade. 



Det tilraades at lægge en tom Sæk eller lignende op ad Storke- 

 redens Grene (der ofte er stærkt kalkede af Fuglenes Ekskrementer), 

 for at Mærkerens Tøj ikke skal blive griset til. 



Storkeungerne knækker Benene sammen og lægger sig ned, naar 

 Mærkeren rejser sig op ved Reden eller strækker Hænderne ud 

 over den; de dækkes saa med et Stykke mørkt Tøj. 



Billede 6. En Stær (Stiirnan mihjaris) nia-rkcs. Stærens venstre Fod holder fast paa Mærkerens 



Ringfinger, medens dens højre Knoled klemmes let mellem hans Tommel- og Pegefinger. (Se 



i øvrigt Teksten S 112, Lin. 14—26.) 



Ungerne bør under Mærkningen ligge med Halen mod Mærkeren; 

 hvis de har lagt sig i en anden Retning, kan de. stadig dækkede af 

 det mørke Tøj, løftes en Kende og anbringes efter Ønske, uden at 

 deres Vinger derfor beskadiges. 



Mærkeren stikker derpaa sin Haand ind under det mørke Dække 

 og retter en Unges ene Ben (Fod) bagud, uden for Dækket; Storken 

 lader saa i Reglen Benet ligge ganske stille, saa det kan mærkes. 



Ringene anvendes i Nummerorden. 



Til at klemme den bøjede Aluminiumstrimmel benyttes en »fransk 

 Skruenøgle (hvis Kæber skrues mod hinanden, naar man drejer paa 

 Skruenøglens Haandtag) eller en grov Niptang (Fladtang); ikke saa 

 gærne en Knibtang, der kan ødelægge Dele af Indskriften. 



