114 



Strimmelen klemmes først nogenlunde sammen ved et Tryk paa 

 dens Sider og lukkes saa fuldstændig ved et Pres paa en af Enderne 

 eller paa begge Ender paa en Gang. 



Ringen raaa ikke holdes skraat ind mod Fuglens Fod, for saa 

 kan den skrabe mod Skælklædningen. 



Medens Mærkeren endnu har fat paa Fuglens Fod, gør 

 han de nødvendige Optegnelser til Mærkningsstationen 

 om Ringens Anbringelse m, m.^ ' 



Gylp har sin Interesse; den kan samles i store brugte Konvo- 

 lutter, hvorpaa der straks skrives Findested ogDatum. 



Tomme Pinde, som Ringene har siddet paa, bedes tilbagesendte 



At udsende en Anvisning som denne, er nu et; at faa deii 

 fulgt er noget andet. Det har vist sig, at den Del af Mærk- 

 ningen, der bestaar i frisk Friluftsarbejde med Paasætning af 

 Ringen, i al Almindelighed er den interessanteste; jeg tvivler 

 saaledes ikke om, at adskillige af de unge Mennesker, der har 

 hjulpet mig, vilde gaa gennem baade Vand og Ild, om det skulde 

 være, for at faa fat paa Fugle til at sætte Ringe paa. Men deii 

 Del af Arbejdet, som bestaar i at gøre nøjagtige Optegnelser^ 

 paa Stedet, straks, mens man sidder med Fuglen i Haanden; 

 og derefter hurtig at indsende disse Optegnelser til Mærknings- 

 stationen, vinder ikke saa megen Sympati, eller interesserer endog 

 absolut ikke, saaledes at det nu og da liar knebet for mig at 

 faa mine Lister i Orden. 



BREVVEKSLING MED JÆGERNE. 



Naar Ringfuglene er udsendt, imødeses hver Post med Spæn- 

 ding; det kunde jo være, at den bragte en Meddelelse, eller en 

 »Fugl«, som vi siger! Og er der kommen en, studeres Frimærke 

 og Poststempel ivrigt, for at der kan faas et foreløbigt Begreb 

 om, hvor Fuglen er fløjet hen. Udskriften paa Brevet er i Reglen 

 en Kopi af det, der staar paa Ringen; Fuglens Løbenummer og 

 Ringens Kontrolbogstav anses almindelig for Husnummer og 

 Betegnelse for Bydel; undertiden er »Write to« skrevet ud i eet 

 Ord og antaget for at være en Titel som »Justitsraad« eller lig- 

 nende; ikke sjældent er mit Navns første Forbogstav »H« opfattet 

 som Hr. Een Gang har Udskriften været: »Mortensen, en der 

 mærker Fugle«, en anden Gang stod der (paa Tysk): »Til den 

 forrige Ejer af en tam Stork, Hr. Fodt« , fordi der paa Ringen 



1 Se S. 105. 



