ns 



skudt«? uden de Tilføjelser, jeg senere har gjort dertil. Og flere 

 Gange har jeg da faaet følgende Svar: »I højre Vinge« el. lign. 

 Da jeg saa senere havde tilføjet: »Angivelsen af Stedet saa nøj- 

 agtig som mulig«, er der flere Gange svaret, hvad der paa Dansk 

 vilde lyde saadan noget som: »100 Alen fra P. Larsens Mark«. 

 En Gang er der privatissime meddelt mig, at Angivelsen af det 

 Sted og den Tid af Døgnet, hvorpaa Fuglen meddeltes skudt, 

 kun var af »officiel Karakter« ; i Virkeligheden var Fuglen dræbt 

 et lille Stykke fra det opgivne Sted, nemlig inde paa en anden 

 Mands Mark, og det oven i Købet om Natten, hvor Jagt efter 

 Landets Love ikke var tilladt, — men denne lille Rettelse havde 

 for øvrig intet at sige i videnskabelig Henseende. 



Det er ikke altid, at Jægeren har kunnet komme ud af at 

 tage det Aftryk af Indskriften paa Ringen, som er tilstrækkeligt 

 for mig, naar jeg selv har mærket vedkommende Fugl (medens 

 jeg gerne ser Ringen selv opbevaret i Jægerens Land som Bevis 

 for, at Fuglen er fløjet derned), og han har da sendt mig Ringen 

 til Eftersyn (ofte efter at have rettet den ud), undertiden med 

 Ønske om at faa den tilbage til Opbevaring som Jagttrofæ. En 

 enkelt Gang oplyses det, at Jægeren allerede bærer Ringen ved 

 sin Urkæde eller har ladet den rette ud og indlægge paa sin 

 Bøssekolbe^; — ■ i det hele taget vises der jævnlig Ringen mere 

 Opmærksomhed end Fuglen, der dog for Mærkeren er det 

 væsentlige. 



Og det er da for øvrig ikke saa underligt, at en Lægmand 

 kan være noget uforstaaende, naar han pludselig faar en Ring- 

 fugl i Haanden. Han ved i Øjeblikket ikke, hvordan han bedst 

 skal bære sig ad i dette mærkelige Tilfælde, og han tager da 

 foreløbig Ringen af Fuglen og gemmer den som en Kuriositet. 

 Først ved at komme til al tale med andre om det, bestemmer 

 han sig til at skrive efter Adressen for at faa at vide, hvorfor 

 Fuglen var mærket. Det har mere end een Gang vist sig, naar 

 jeg har bedt om at faa Ringfoden sendt til Eftersyn, at Ringen 

 sidder anderledes paa Foden end den efter mine Bøger skal, og 

 det opklares saa, at Jægeren har taget den af og sat den paa 

 igen. Ved en saadan Lejlighed har det tidhgere omtalte »Ring- 

 mærke«, de glattede Hornplader paa Fuglens Mellemfod, været 



* Se H.Chr. C. Mortensen: »Krikænderne fra Fanø« i Gads danske Magasin. 

 Marts 1909, S. 39^^: Meddelelsen om Kongen af Spanien og Krikanden. 



