138 



JAGTFALK (Falco gyrfalcoj, ung Han, blev 30 April 1911 

 skudt paa Vresen (Storebælt) og er nu i Skovrider Hofman- 

 Bangs Eje (G. Schiolten). 



MUSEVAAGE (Buteo vulgaris). »Efter mine Erfaringer og 

 indhentede Oplysninger er der absolut intet, der taler for, at større 

 Unger æder svagere Søskende ^ Det normale er 3—4 Æg og 

 2 — 3 Unger flyvefærdige. En Gang har jeg iagttaget, at Mus- 

 vaagen har ædt en Skruptudse (Biifo cinereus), og en Gang har 

 jeg set den liske (staaende paa Bredden). Enkelte synes at have 

 særlig (individuel) Forkærlighed for Fisk; i et bestemt Pars Bede 

 finder jeg altid mange Fiskelevninger, saa at jeg, første Gang jeg 

 tilsaa Beden, antog den for en Bede af Fiskeørn, der tidligere 

 havde ynglet der i Nærheden (Imm. Kirkegaard). S. Saxtorph 

 beretter om nogle tidlige Kuld af Musevaagen; saaledes fandt 

 han 30 Marts 1910 i en lille Skov ved Hillerød en Bede med 

 2 Æg, 31 Marts s. A. en anden færdigbygget Bede, omkring hvilken 

 de gamle Fugle fløj ængsteligt skrigende; 2 April fandtes en 

 tredie Bede med 3 Æg. — Den 17 April 1910 fandt han en Bede 

 med 5 Æg. 



HAVØBN (HaUaetiis albicillaj. Endnu yngler vel ganske en- 

 kelte Par i Jylland, og Meddelelse om 3 Ynglepladser er tilsendt 

 Bedaktionen. 



KONGEØBN (Aqvila fulvaj. Følgende højst ejendommelige 

 Beretning har Bed. faaet tilstillet af C. Lund og offentliggør den 

 i Haab om, at nogen muligvis kan give nærmere Underretning 

 om Sagen: »I en Afhandling af A. Klawieter: Das Alter der 

 Vogel i »Zeitschr. f. Ornithologie u. prakt. Gefliigelzucht« optaget 

 i »Natur und Haus«, 10. Bd., 1902 og citeret herefter lindes føl- 

 gende: »Ved Nakskov paa Øen Lolland blev 15 April 1881 skudt 

 en Kongeørn af et Vingefang paa OV2 Fod, der om Halsen havde 

 en Messingkæde med en lille Blikflaske, som indeholdt en Seddel, 

 hvorpaa der med tydelig Skrift og i det danske Sprog stod: 

 Fanget og igjen sat i Frihed anno 1792 af B. og C. Andersen, 

 Bøtø paa Falster, Danmark«. 



HVEPSEVAAGE (Pernis apivorus). »Den 11 Juni 1911 fandt 

 jeg Hvepsevaagens Bede med 3 Æg. Bortset fra det usædvanlige 

 Ægantal, var Fundet ogsaa derigennem af nogen Interesse, at 

 Beden var anbragt i en Lærk, hvad vistnok her i Landet er 



1 Se »D. O. F.'s«; Tidsskrift, 3. Aargang, S. 161. 4. Aargang, S. 44. 



