148 

 o. HELMS: DIE AVIFAUNA OSTGRONLANDS. 



{Særtryk af: Bericht uber den V. Internationalen Ornitholog'en-Kongress in Berlin lUlO, S. 273— 282.) 



En Del af Stoffet i denne Afhandling vil være danske Læsere 

 bekendt fra Forfatterens tidligere Artikler om samme Emne, navnlig: 

 »Fortsatte Ornith. Meddelelser (1903) fra Grønland«. 



Efter en kortfattet Omtale af, hvad der er udrettet for at skatfe 

 Kendskab til hele Grønlands Fugle følger en mere udførlig Beretning 

 om Østgrønlands — særlig Angmagsaliks — Avifauna. Der dvæles 

 især ved de tilfældige Gæster, og der gøres opmærksom paa, at Vest- 

 grønlands tilfældige Gæster navnlig er amerikanske Arter, medens 

 Østgrønland for største Delen besøges af evropæisk-asiatiske Gæster. 

 Til Slutning fremsættes nogle interessante Betragtninger over Grøn- 

 lands Fauna i Fortid, Nutid og Fremtid. ^ HAGERUP 



CARL B. HENNICKE: VOGELSCHLITZBUCH. 



Naturwissensctiaftl. Wegweiser. Samlung gemeinverstandlicher Darstellungen. 



Herausgegeben von Prof., Dr. Kurt Lampert. 



(Stuttgart 1911). 



Bogen falder i to Kapitler: I. Grunde for og Nødvendighed af 

 Fuglebeskyttelse; her skelnes mellem ethiske og økonomiske Grunde, 

 og Forf. betoner, at han anser de ethiske Grunde for de afgørende; 

 dette finder sit Udtryk ogsaa rent formelt i, at de ethiske Grunde 

 efter Indholdsangivelsen tager 34 S. (1—34), de økonomiske knapt 

 6 S. (34—40). Men naar man, uden at forringe Forf.'s flittige og til 

 Dels ret instruktive Arbejde, maa sige om hele Bogen, at mindre, 

 havde været mere, saa gælder dette ganske særlig om dette første 

 Afsnit: De ethiske Grunde. Jeg kan med min bedste Vilje ikke indse, 

 hvad en »ethisk Begrundelse« af Fuglebeskyttelsen har at gøre med 

 Skildringen af næsten alle de Redskaber, der anvendes til Fuglefangst, 

 lige fra de store Net til den lille Archetto (Fuglesnare). Denne Skil- 

 dring indtager 6 Sider (15—21) og er ledsaget af ikke mindre end 

 8 Illustrationer. Disse Sider virker nærmest som en Vejledning til 

 Fuglefangst. Forestillingen om særlig Grusomhed vækker de fleste 

 af disse Redskaber ikke — Grusomheden ligger kun deri, at Fuglene 

 bagefter dræbes og — spises. Forf. forsvarer nemlig umiddelbart 

 efter (S. 23) — efter min Mening med Rette — de Fugleelskere, der 

 holder Fugle i Bur, han har altsaa selv intet at erindre mod, at 

 en Fugl fanges paa en human Maade — hvorledes bidrager altsaa 

 Skildringen af disse Redskaber til ethisk Begrundelse af Fuglebeskyt- 

 telse? Men foruden dette findes paa disse 34 S. endnu mangt og 

 meget, som kun meget løseligt staar i Sammenhæng med den fore- 

 liggende Bevisførelse. Og dette gælder for Resten om hele Bogen; 

 ganske unyttige Citater, utallige Gentagelser, en undertiden trættende 

 Vidtløftighed vanskeliggør Læsningen af Bogen, som ellers — som 

 en populær Fremstilling af Emnet kunde gøre sin Nytte. Man 



