156 



Eugen Greschik fortsætter sine i tidliger Aargange af »Aquila« 

 offentliggjorte Undersøgelser over Maveindhold og Gylp af ungarske 

 Rovfugle. Det er denne Gang Ugler, der behandles, og Forf. hen- 

 regner altsaa Ugler til Rovfuglene. Om den store Hornugle (Biibo 

 maximus) meddeles, at den æder alt fra større Pattedyr og F'ugle 

 til Mus og Pindsvin; Forf. gør opmærksom paa, at i hvorvel den 

 store Hornugle set fra en Jægers Standpunkt saaledes er absolut 

 skadelig, hvorfor dens Talrighed ikke bør være alt for stor, saa bør 

 man vare sig for at indtage dette ensidige Standpunkt og skaane 

 den for Udrydelse, da den er et prægtigt Naturmindesmærke. Under- 

 søgelse af et stort Materiale af Skov- og Sumphornugler, Slag- Nat- 

 Slør- og Kirkeugler bekræfter det kendte Forhold, at alle disse Ugler 

 ganske overvejende lever af Smaagnavere og kun undtagelsesvis tager 

 Smaafugle, Padder og Insekter. 



Om Tornskadens (Laniiis collyrio) Næring foreligger en Under- 

 søgelse af E. Csiki, som i 1911 fra en Lokalitet (Tavarna) har 

 modtaget 145 Tornskader, hvis Maveindhold han har analyseret. 

 Det viste sig herved, at Føden ganske overvejende bestod af Olden- 

 borrer; dernæst fandtes mange Jordkrebs og nogle Aadselgravere 

 og Løbebiller. To Gange fandtes Markmus og en Gang Mus, hvor- 

 imod der ikke fandtes Levninger af Fugle. I Fortsættelse af denne 

 Beretning gives nogle Eksempler paa, at Tornskaden har røvet Unger 

 af Smaafugle, og en Gang endogsaa en voksen Musvit. 



Titus Csorgey skriver om den praktiske Fuglebeskyttelse i 

 Ungarn i 1909—11; denne gaar navnlig ud paa Ophængning af 

 Redekasser for F'ugle, der ruger i Huller, dernæst Ophængning af 

 Redekurve for fritbyggende Fugle, Udsendelse af Billeder af fredede 

 Fugle, Vinterfodring og Paavirkning af Ungdommen i fuglevenlig 

 Retning. Forf. har ved Eftersyn af en Mængde ophængte Mejsekasser 

 gjort den Erfaring, at Redekasserne allerede i det andet Aar er 

 stærkt befængt med Fuglelus og Mider. Heri ser han Grunden til 

 at Mejserne sædvanligvis ikke udruger deres andet Kuld i samme 

 Kasse som det første, og at de foretrækker Redekasser for gamle 

 Spettehuller. Derfor bør man rense Redekasserne, saa meget mere 

 som Rensningen ikke skræmmer Fuglene; tværtimod foretrækker de 

 absolut de rene Kasser, og man kan ved systematisk Renholdelse af 

 disse opnaa at faa Mejserne til at ruge to — og undertiden tre — 

 Gange aarligt i en Kasse; herved opnaas den Fordel, at man til Ud- 

 klækning af et vist Antal Unger kan nøjes med det halve Antal 

 Kasser. Klinges Træløberkasse beskrives og afbildes, idet den 

 betegnes som en vigtig Nyhed. 



Jakob Schenk skriver, om Rødfodfalkens (Tinminciiliis vesper- 

 tinus) Yngleforhold; disse har hidtil været mangelfuldt eller urigtigt 

 beskrevne i de fleste ornithologiske Værker, idet fejlagtige Hypotheser 

 af ældre Forfattere efterhaanden i Litteraturen er gaaet over til at 

 blive behandlede som Kendsgerninger. Forf. gennemgaar kritisk al 

 den Litteratur, han har kunnet finde om dette Spørgsmaal, og an- 

 giver til Slut de faktiske Data desangaaende, idet han gør opmærksom 



