214 



Halvdel. Jordbunden er fugtig. Under normale Forhold vil man, 

 efter hvad jeg fik opgivet derovre, næsten overalt paa Slette- 

 landet træffe Vand i en Dybde af en Meter eller mindre, og 

 dette har til Følge, at næsten enhver større Sænkning i Ter- 

 rainet danner en lille Sø. Paa den store Hedestrækning, Sand- 

 flod Hede, S. 0. for Rindby findes mange større og mindre 

 Damme, og i den vestlige Klitrække, særlig paa den sydvestlige 

 Del af Øen, findes talrige Klitdamme. Dog er disse som Regel 

 ikke dybere, end at de i Sommerhalvaaret helt eller delvis ud- 

 tørres og afgiver Plads for en frodig Plantevækst. — Mellem 

 Havet og Klitterne strækker sig paa Vestsiden den c. 2 — 300 

 Meter brede, nøgne Strand, hvoraf den inderste Del bestaar af 

 løst og fint Flyvesand, medens den yderste Del, som i den dag- 

 lige Flodtid overskylles af Vandet, er fast og ligesom danner 

 en af Naturen skabt Landevej. Paa denne Forstrand foregaar 

 da ogsaa i Badesaisonen den livligste Færdsel fra Fanø Bad 

 sydpaa, ligesom de fleste, der besøger Byen Sønderho paa Øens 

 Sydspids pr. Cycle eller til Fods, foretrækker at lægge Vejen 

 herom fremfor at benytte den sandede Vej , der fører hertil fra 

 Nordby. En fuldstændig Modsætning til Veststranden er Øens 

 Østside. Her strækker sig mellem Klitterne og Havet fra Øens 

 Sydspids til Nordby et tilsvarende Bælte, men det er dannet 

 ved Aflejring af Klæg og hører til det frugtbareste af Øen. Her 

 findes en frodig Græsvækst lige til Vandlinjen. Noget tilfælles 

 baade med Øst- og Vestsiden har Øens nordligste Del. Nær- 

 mest Vandet er Bunden sandet og oversaaet med Græspolde, 

 men derfra strækker sig mod Syd til Klitrækken den saakaldte 

 »Grønning«, en c. 600 Meter bred Græsslette. Klitbevoksningen 

 er væsentligst Græs, Lyng og Marehalm; paa de nyeste Klitter 

 nærmest Veststranden er Marehalmen dog saa godt som den 

 eneste Plante, der trives. 



En Fuglekender vil straks sige, at det her maa være Vade- 

 og Svømmefuglene, der giver Fuglelivet sit Præg, og saaledes er 

 det ogsaa. For Smaafuglene er Forholdene ikke gunstige. Ar- 

 terne er ret faa og, naar undtages enkelte, fattige paa Individer. 

 Rovfugle findes næppe som faste Ynglefugle. Kun en enkelt 

 Rovfugl bemærkede jeg derovre, en Hvepsevaage (Pernis apivorus). 

 Den kom den 8 Juni Kl. 2*° Eftm. ind fra Havet fra S. V. og 

 fortsatte Kursen over Klitterne mod Fastlandet. Den var In- 

 valid, havde stærkt forrevne Vingefjer og har sandsynligvis trods 



