221 



paa Stranden og snart i Klitterne, men i begge Tilfælde viser 

 den, at den kun venter Faren fra een Side, nemlig fra Stranden. 

 Her staar Vagtposterne. Findes Reden paa Stranden, vil man 

 nu og da, hvis man er særlig opmærksom, paa meget lang Af- 

 stand kunne se Hunnen løbe fra Reden, hvorpaa begge Fuglene 

 tager Stade paa Stranden, indtil man kommer dem nogenlunde 

 nær; de gaar da paa Vingerne og flyver begge stiltiende ind 

 over Klitterne, men vender umiddelbart efter tilbage skrigende 

 og ængstelige. Dette gentager sig oftest flere Gange, og det er 

 tydeligt at forstaa, at Fuglene dermed vil fortælle, at Reden 

 ligger i Klitterne. Er Reden derimod virkelig i Klitterne, ser 

 man kun Vagten alene paa Stranden eller paa en Udkigspost 

 paa en af de yderste Klittoppe. Den forholder sig rolig, saalænge 

 man er paa Afstand, men det varer ikke længe, før den ses 

 trippe rundt og blive betænkelig, og selv om man ikke gør 

 mindste Tegn til at ville forlade Stranden, ser den dog nu Faren 

 altfor overhængende. Den flyver op og ind over Klitterne, og jeg 

 ser nu i Tankerne Hunnen faa streng Instruks til øjeblikkelig 

 at forlade Reden. Vagten kommer imidlertid tilbage, flyver igen 

 ind over Klitterne, og dette gentager sig oftest '^ Gange. Sidste 

 Gang kommer begge Fuglene. Paa Øens sydvestlige Strand, hvor 

 der var overordentlig rigeligt med opskyllede Smaamuslinger, 

 var Fuglen noget talrigere; men dens Opmærksomhed var og- 

 saa her alene henvendt paa Stranden. Vi er nu naaet til Øens 

 Sydspids og er dermed inde paa Byen Sønderhos Territorium; 

 vi kan derfor ikke vente at træff'e Strandskaden foreløbig. Men 

 lang bliver Ventetiden dog ikke, thi umiddelbart Nord for Søn- 

 derho begynder de frodige Engstrækninger, hvor der efter alt at 

 dømme hersker fuldkommen Fred i Yngletiden. At Strandskaden 

 skulde lindes her, havde jeg dog næppe turdet vente; thi jeg 

 antog, at den foretrak sandede Strækninger og sandet Strand, 

 og det forbavsede mig derfor at se den endog langt talrigere her 

 end andetsteds paa Øen. Overalt hvor jeg kom, dukkede den 

 frem over Græsset, oftest saa kun Hoved og Næb var synligt, 

 men dog først efter at den i krybende Stilling havde fjernet sig 

 tilbørligt fra Reden. Paa enkelte Steder kunde jeg tælle indtil 

 20 Fugle omkring mig, og noget særligt Tegn paa Ængstelse 

 viste de ikke her. Enten forblev de roligt paa Engen, eller de 

 fløj til Stranden og anbragte sig paa den delvis tørlagte Hav- 

 bund. Rederne havde den oftest 50 å 100 Meter fra Stranden, 



