224 



kyslen, men Fuglestenimerne, der fra Grundene Øst lor Fanø 

 lød ind over Land, fortalte, at adskillige tilbragte Dagen derude. 

 Paa Engstrækningerne opholdt sig tillige Brushanen (Ma- 

 chetes pugnaxj, men meget sparsomt. Jeg saa ialt kun 5 Eks- 

 emplarer, nemlig tre ensomme Hanner, henholdsvis paa Grøn- 

 ningen, ved Rindby og c. 1 Km. Nord for Sønderho, og paa 

 Engene Syd for Næsset opholdt sig et Par; alle Hannerne havde 

 sort Krave. Ligesaa sparsom var Hjejlen (Charadrius pluvialis), 

 som jeg ikke havde ventet at træffe derovre. Den beboede Sand- 

 flod Hede, men mærkværdigt nok kun det nordvestligste Hjørne 

 nærmest Rindby; 3 å 4 Par opholdt sig her, og paa en Hede- 

 strækning c. 4 Km. Nord for Sønderho og grænsende op til Sta- 

 tens Arealer havde et enkelt Par slaaet sig ned. Ret almindelig 

 var Dobbelt Bekkasin (GalUnago scolopacinaj, men kun ved de 

 østre Hededamme og ved Klitdammene paa den s^^dvestlige Del 

 af Øen. Endelig var Hvid Stork (Ciconia alba) til Stede som 

 Ynglefugl; den havde Rede paa et Hustag i Rindby. 



Paa østre Eng ud for Sandflod Hede saa jeg Storspoven 

 (Niimeniiis arqvatus) i Flok paa 2 a 300 Stkr. ; den var meget 

 sky og yndede at opholde sig paa Grundene langt til Søs, men 

 naar Floden kom, eller naar det lakkede mod Aften, tyede den 

 til Land. Uden for Flok saa jeg den ikke, og der var intet, der 

 tydede paa, at den var Ynglefugl paa Øen. Jeg noterer dette, 

 fordi det for et Par Aar siden blev mig meddelt, at den havde 

 ynglet derovre; Vedkommende mente endog at have set den 

 med Unger paa (irønningen. Dog har jeg ikke turdet fæste Lid 

 til Meddelelsen, saa meget mindre, som Grønningen ikke fore- 

 kommer mig at være Terrain for den. Skulde den bosætte sig 

 derovre, maatte det nærmest blive paa den sydøstlige Del af 

 Sandflod Hede. 



Endnu en Art bør nævnes, en Klireart (dog vistnok Svale- 

 kliren (Totaniis ochropiisj), som opholdt sig i Anlæget om An- 

 tonisens Fuglekøje, men som jeg desværre saa for flygtigt til 

 med Nøjagtighed at kunne bestemme. 



Blandt Svømmefuglene var Graa Havmaage (Larus argentahis) 

 langt den talrigste, og den var tillige den Art, der tiltrak sig 

 størst Opmærksomhed, ikke alene paa Grund af dens anselige 

 Størrelse og dens prægtige hvide Foraarsdragt, men ogsaa paa 

 Grund af dens livlige Færd. Thi omend den hovedsagelig havde 

 sit Hjem paa Øens sydlige Halvdel, kunde man dog træffe den 



