231 



lille begrænset Lokalitet er ganske tilfældig. Anderledes derimod 

 f. Eks. med Grønirisken; den var ret nøje knyttet til ganske be- 

 stemte Dele af Haven, særlig til Gruppen med Roser, hvor jeg 

 søgte hen, naar jeg vilde have den noteret, og hvor den holdt 

 paa med at pille Kærnerne ud af Hybenerne; man fik Indtryk 

 af, at der var op imod en Snes Individer. Kærnebideren kunde 

 jeg ligeledes tage paa en bestemt Lokalitet, nemlig — hvad der 

 ikke var saa underligt — under en Gruppe Kirsebærtræer; jeg 

 saa hele Vinteren igennem kun 1 Individ, eller, for at være paa 

 den sikre Side, jeg saa aldrig mere end 1 ad Gangen. En anden 

 Fugl, som jeg ogsaa gik hen for at notere paa et bestemt Sted, 

 var Brunellen; den opholdt sig altid i en Nam-hæk, som mod 

 N. adskiller Haven fra Jernbanen, og saas fordetmeste søge Føde 

 paa Jorden under Hækken. En Fugl som denne, der er saa 

 lidet iøjnefaldende — og om Vinteren er den fuldstændig taus — , 

 bør man særlig lægge Mærke til m. H. t. Spørgsmaalet om Over- 

 vintring. Winge bruger Udtrykket: »nogle overvintrende«, og der 

 foreligger jo ogsaa forskellige Meddelelser om dens Overvintring 

 her i Landet. For Sverrig lyder Meddelelserne noget modsigende. 

 Allerede i 1820'erne siges der: »Overvintrer ikke sjældent i det 

 sydlige Sverrig«. Men Holmgren siger i sin »Skandinaviens Foglar« 

 1870 S. 164: »Man har . . . angivet, at den undertiden skulde 

 overvintre hos os i de sydlige Provinser«, men Forf. ved ikke 

 med Vished, om dette nogensinde indtræffer. Han indrømmer 

 dog Muligheden af, at en og anden undtagelsesvis overvintrer. 

 Hos Jågerskiold og KolthofT hedder det: »overvintrer ikke sjæl- 

 dent i det sydlige Sverrig«. I 5te Udgave af »Friederichs Natur- 

 geschichte d. deutschen Vogel« (1905) siges der, at i Tyskland 

 bliver der kun faa tilbage om Vinteren. Den minder i Virkelig- 

 heden meget om en Spurv, men selv for den nærsynede gør den 

 sig bemærket ved, at man kan komme den meget nær, saa nær, 

 at en Spurv forlængst vilde have taget til Vingerne. Dompappen 

 iagttog jeg kun fra 23 Novb. til 4 Decb., men 10 Dage senere 

 saa jeg den paa Vestre Kirkegaard. Skovspurven saa jeg Vin- 

 teren igennem kun 4 Gange, skønt jeg havde min Opmærksom- 

 hed særlig henvendt paa den; det var mig noget paafaldende. 

 Hverken Gulspurv eller Tornirisk iagttog jeg; den sidste træffes 

 iøvrigt hyppigt i Haven, den første sjældnere. Solsort, Husspurv, 

 Bogfinke , Grønirisk og Musvit var altsaa de Fugle, der kunde 

 iagttages daglig eller næsten daglig. Men alt i alt var det jo kun 



