XII 



11910 kom det første Par ind i selve Sanatoriebygningen og anbragte sin 

 Rede ovenpaa en Klokke, der hørte til et elektrisk Ringeapparat, og 

 som lød talrige Gange Døgnet igennem, hvilket dog sletikke syntes 

 at anfægte dem. Ifjor byggede flere Par rundt om i Sanatoriebyg- 

 ningen, i Udhusene og i Beboelseslejlighederne — nogle ynglede vist- 

 nok 2 Gange — og iaar er der kommen saa mange hertil og yngler, 

 at de ikke just allevegne er sete med Glæde. I min Bolig byggede 

 ifjor et Par paa et af Værelserne paa 1. Sal, og anbragte Reden 

 paa en Gardinstang; efter at Ungerne var udvoksne, boede hele 

 Familien om Natten inde i Værelset, til de trak bort. Iaar kom 

 henimod Midten af Maj et Par Svaler igen til den gamle Plads ; 

 naar man ikke har anbragt Mærke paa dem, er det jo ikke godt at 

 vide, om det netop er de samme, men man fristes rigtignok til at 

 tro det, naar man ser, at de vælger det samme Værelse, den samme 

 Gardinstang og den samme Plads paa Gardinstangen som ifjor. De 

 bygger dog ikke der iaar, men i Værelset nedenunder, lige over mit 

 Skrivebord; den ene Fugl foretrak morsomt nok, stadig at have 

 Natteleje paa dens gamle Plads i Værelset ovenpaa, medens den 

 anden laa paa Redene Reden er som sædvanlig bygget af afveks- 

 lende Dynd og Plantedele, men ved Reden her er der mest be- 

 nN'ttet Tang (Afstanden til Stranden er næppe 50 Meter i medens der 

 til den Rede, som Svalerne bygger over Skrivebordet i min Under- 

 søgelsesstue paa Sanatoriet væsentlig bruges Græsstraa. Det var 

 morsomt at se, hvorledes Svaleparret herovre begyndte Redebyg- 

 ningen paa den lodrette Flade af en glatmalet Loftsbjælke. Ustand- 

 selig kom de med smaa Mængder sort Dynd, som de med Næbbet 

 gjorde sig Umage for at faa til at sidde paa Bjælken; fornuftigvis 

 trak de dog deres Byggeforetagende lidt hen i en Krog, saa at Re- 

 den kom til at sidde baade paa Bjælken og paa en Mur, hvor 

 Byggematerialet kunde hænge noget bedre fast. Svalerne slipper 

 nu ikke saa let til at bygge deres Rede som mange andre Fugle. 

 Redens Opførelse tager over en Uge, og saa skal Huset endda øjen- 

 synlig staa at tørre noget, før det kan tages i Brug; det er jo en 

 betydelig Forskel fra den Lethed, hvormed man ser Sangerne gøre 

 deres Rede færdig paa forbausende kort Tid og straks begynde at 

 lægge. Det er en velkendt Sag, hvor lidt sky Svalerne er, hvor de 

 bygger; Lys, Færdsel og Menneskers Nærværelse anfægter dem ikke. 

 Det tammeste Svalepar, vi har, bygger i et Cykleskur, og hviler sig 

 lit paa en udspændt Staaltraad udenfor; her kan man gaa hen og 

 hilse paa dem og iagttage dem i ca. 1 Meters Afstand, uden at de 

 flyver; jeg har gjort det flere Gange, da den ene Svale nok er værd 

 at se lidt nærmere paa; den er nemlig meget stærkt rød paa Under- 

 siden — som iøvrigt nogle af Deltagerne i Foreningens Tur her- 

 over havde Lejlighed til at se. Ofte har Svaler, navnlig unge Fugle, 

 et rustrødt Anstrøg, men jeg har aldrig set nogen saa stærkt rød- 



* Svalerne udrugede to Kuld i denne Rede, og iaften (10 September), me- 

 dens jeg læser Korrektur paa Artiklen, ligger Ungerne af sidste Kuld endnu 

 i Reden. 



