8 CMKRNEL ISTVÁN: A SZIBÉRIAI RIGÓ ÍTL'RDL'S SIBIRICUS PALI..), 



metre is csak legkisebb rig()fajunkhoz, a nálunk vonulás szakában mu- 

 tatkozó szőlőrigóhoz (Tardus iliacus) hasonló. 



Az én madaram színezete azonban nem emlékeztetett az utóbbi 

 fajra, inkább még az énekes rigóéra (Tardus miisicus), csakhogy torka, 

 nyakának alsó része, begye, melle és alsó testének oldalai szép agyag- 

 sárga alapszínüek voltak, mely szín uralkodott egész alsó testén, csak 

 hasa volt fehéres. A torok, nyak, begy sötétebb pettyezést mutatott, felső 

 teste olajbarnának festett. Különösen feltűnt azonban egy-egy fehér 

 folt a két szélső farktolla belső zászlójának hegyén 

 úgy, hogy alulról nézve a fölöttem elszálló rigónak farka némileg a 

 citromsármány farkának rajzára és színezetére emlékeztetett. 



Hogy e madár nem lehetett az énekes vagy a szőlőrigónak holmi 

 színbeli eltérést mutató példánya, azt nyomatékosan megokolja előfor- 

 dulásának időpontja — febr. 13. — , mert említett fajok március előtt 

 soliasem jelentkeznek vidékünkön, akkor is inkább e hónap dereka táján 

 s még utóbb. Kivételesen korai vonulásról pedig az idén nem beszél- 

 hetünk. A tél fagya-hava keményen uralkodott jan. 25-ig, amikor egy 

 tavaszias nap után febr. 2-ig szinte hazánk jó részét s a szomszédos 

 Ausztria tartományait is sűrű köd ülte meg, mely febr. 2.-án kezdett 

 felszállni, mikor azután pár enyhe nap és eső következett, majd borulás 

 gyenge faggyal ; febr. 10— 13-ig szép derült, tavaszias napok jártak -f 12° C. 

 hőmérséklettel, de már 14.-én ismét borulás, hősülyedés. 15.-én havazás, 

 hideg í:.-szél, — 5°, 16.-án derülés, de — 7° alig gyengülő É. -széllel. 



Mindezideig, — leszámítva, hogy jan. 25.-én a szomszédban 8 mezei 

 pacsirtát láttam és febr. 9.-én egy kékgalambot, — egyéb vonuló még 

 nem érkezett vissza hozzánk. Valószínű, hogy ez említett fajok is valahol 

 közelebbre eső tájon teleltek, tehát nem az igazi vonulás megindulásá- 

 nak hírnökei voltak. De meg az énekes rigó felkeltében mindig hangoz- 

 tatni szokta cipp-cipp szavát s a szőlőrigó is hallat holmi gakk-ci 

 szótagokat ; ez a rigó ellenben néma maradt s egyetlen hangot sem 

 hallottam tőle. 



Hogy az érdekes madarat megszerezhessem, hazasiettem fegyve- 

 remért, de mire visszatértem — bár az egész környéket tűvé tettem 

 miatta — sajnos, már nem bírtam ráakadni seholsem. Délután s a kö- 

 vetkező napokon is kutattam utána, mind hiába! 



A rendelkezésemre álló irodalmat, elsősorban Dressi;r, Naumann 

 műveit s Si-KMOiiM-nak a rigókról szóló, remek képekkel ellátott nagy 

 monográfiáját áttekintvén, bízvást teljes megnyugvással állíthatom, hogy 

 a kérdéses madár a szibériai rigó (Tiirdus Sibiriens Pall.) elsò 

 őszi tollazatú fiatal példánya volt,' még pedig alighanem tojó. Szakasz- 



' Annyira kizártnak tartom n tévedést, hogy bátran fel merem venni faunánk 

 névjegyzékébe. 



