20 BR. MANNSBhRG ARVÉD 



Ragadozók élénk vonulása április 10-ike körül volt, amikor egy 

 délután, üyergyószentmi klós határában 10— 12 y4v////í/ chrysai-fus-i, imia- 

 nai'tus-\. és maculata-i láttam. Ez a bőség azonban csak pár napig tar- 

 tott, nyáron át csak elvétve mutatkozott sas. Biiteo buteo is csak vonulás 

 táján akadt több. Falco peregriniis-X két izben láttam, vörös vércse álta- 

 lában kevés van, karvaly több. Itt említem meg, hogy a Corvus corax 

 meglehetősen gyakori, idén ősszel jóval többet látni, mint tavaly. 



Nucifraíra caryocatactcs-i tavaly ősz óta hiába kerestem a határszéli 

 magas hegyekben, csak az idén május elején bukkantam rá a Gyergyó- 

 szentmiklóstól keletre emelkedő lejtők fenyveseiben; ott ■ bőven volt; 

 szeptember elején is láttam. 



Scopolax msticola: tavaly november 4-ikén 1400 m. tf. magasság- 

 ban két drb-ot vertem fel széltöréstől kuszált sűrű, öreg fenyvesben. Az 

 idén április havában a gyergyói fensík szélében meglehetősen sok akadt, 

 május első felében felhúzódtak a hegyekbe, hol egész hónapon át igen 

 sűrűn húztak iiajnalonként-esténként. Még június 22-én este is láttám- 

 hallottam három kurrogva-pisszegve repülő szalonkát, július 3-án pedig 

 1300 m. tf. magasságban 7 drb húzott, akárcsak március végén. Utoljára 

 július 14-én láttam, ez is annak rendje-módja szerint korgott és pisszegett. 

 Őszi vonuláson október 3— IQ. között láttam idefönt. 



Lullula arborea: május 9-én holdvilágos éjjelen a «Piricsketető» 

 legelővel tarkáit fenyves oldalaiban fáradhatatlanul énekellek. 



Micropiis apus: csdiV 3 izben láttam ; először május 23-ikán a remek 

 szép Békás-szoros sziklái közt, hol bizonyára fészkel, de nem gyakorlott 

 se. Nyáron onnan kalandoznak el a vidéken. 



Bubo maximus: Sammerever I. barátom meséli, hogy június elején 

 Gyergyószentmiklós határában sűrű kis kevert erdőben Bubo családra 

 akadt kinőtt fiatalokkal. Egy öreget akkor lőtt le, amikor százszámra 

 támadták a Corvus cornix-ok iszonyú zsivajjal. 



Június elején a hegyek fenyveseiben rendkívül sok a Troglodytes 

 troglodytes, mindenfelé folyton énekel. 



Loxia curvirostra: június végéig ritkaság-számba ment ez a madár; 

 ekkor kezdtek mutatkozni az első csapatok, július folyamán mind szapo- 

 rodtak és augusztus végére százas seregekben zsivajogtak a fenyők su- 

 darában, a bő toboztermésen lakmározva. Ezután megfogyatkoztak, habár 

 egész ősszel is bőven volt, most is van még. A hímek — különösen 

 szép tiszta őszi napokon valami fenyőcsúcsról énekelgetnek, ilyen- 

 formán: «gyűp gyűp, tip tip, tűi tűi (2 — 3-szor ismételve az egész), 

 azután íinomkodóan: tyrűi tyrűi tyrűi, vagy crrrtyűi . . . crrrtyűi; a nyilt 

 «gip gip gip» mellett sokszor hallani zártabb torok-hangos gyök gyök, 

 gyök, ták täk formát is; gyakran így szól: plín plín crw ity, szinte olyan 

 /iiruudo-szQTÜ mellékhanggal, mint amikor a fecske ének közben szívja 



