140 DR. GRKSCniK JENŐ 



páratlan középrésszel összefüggnek, látjuk a hatalmasan fejlett hám között 

 kitorkolni (15. rajz), hátrább a gégedomb hátsó szemölcseinek végei 

 között is észrevehetők. 



A nyelőcső hámja erősen fejlett, többrétegű lapos hám, mely 

 a felső rétegekben sajátságosan szétszakadozott. A rostos kötőszöveti 

 propria az oesophagus felső részében meglehetősen magasra nyúlik, 

 redőket alkotva. E redők alján a hosszanti izomréteg (muscularis mucosae) 

 is bocsát kis csapocskákat fölfelé, a hám maga azonban alig vesz részt 

 e redők képzésében. Két ilyen redő között völgyek keletkeznek, melyeket 

 nagyobbrészt a hám tölti ki. Ennek következtében a hám a völgyekben 

 erősebb, 317-8 —5221 [• vastag, a redőkön vékonyabb, csak 2Ó7-86 [l. Jóllehet, 

 hogy a hám a redők képzésében nem igen vesz részt, a völgyek mégis jól 

 megkül,önböztethetők a fölszinen, mert ezeknek megfelelően a hám fölszine 

 szakadozott, melyet részben a nyelőcsőmirigyek kivezető járatai okoznak. 



A nyelőcső mirigyei a felső szakaszban feltűnő hosszúak (a tábla 

 3. rajza). Főleg a völgyekben fekszenek. Alakjuk tömlőszerű, alapjuk 

 szélesebb s gyakran osztott. A mirigyek egész hossza a völgyekben 

 404 00— 522-10 |i, a mirigytest hossza 172-52 [i, szélessége 54-48 — 127-12 [i. 

 Sejtjeik nyálkafestékkel jellemzően színeződnek. A mag basalisan fekszik. 

 A nyálkasejtek magassága a fundus-ban 13-62 — 18-16 [i, szélessége 5-67 [x. 

 A kivczetőjáratok sejtjei igen alacsonyak, csak 1-51 [x magasak, azonban 

 227 [i szélesek. Ezek a lapos sejtek vagy a nyilasig követhetők, vagy 

 pedig már előbb vesznek el a körülöttük fekvő lapos hámsejtek között. 

 A propria a mirigytestet véredényeket tartalmazó durva kötőszöveti 

 rostok alakjában veszi körül. 



Lejebb a nyelőcsőben a hám gyengébb. A propria itt is redőket 

 alkot, melynek megfelelően a fönt szétszakadozott hám kissé kiemelkedik, 

 úgy hogy már szabad szemmel is észrevehetők. A völgyekben a hám 

 vastagsága 95-34 — 15336 ja, a redőkön 86 26^. A mirigyek a propriában 

 közvetetlenül a hám alatt fekszenek, kisebbek a felső szakasz mirigyeinél 

 (a tábla 4. rajza). Alakjuk szabálytalan, alapjukon vagy oldalukon 

 gyakran osztottak. A mirigyek egész hossza a völgyekben 217-92 |i, a 

 redőkön 113-5 |i; a mirigytest hossza a völgyekben 10896 \í, a széles- 

 ség igen változó, 45-4- 113*5 [i. Nyálkasejtjeik a fundusban inkább a köb- 

 alakhoz közelednek, magasságuk 681 |x, szélességük 454 [i. A kivezető- 

 járatokban rendesen sokkal nagyobb, világos, basalisan fekvő erősen 

 festődő maggal ellátott ú. n. nyaksejtek találhatók, melyek gyakran a 

 nyilasig követhetők. E sejtek magassága 13 62—1816 \i, szélessége 

 18-16—22-7 |i. Ennek következtében a ki vezetőjáratok belseje igen szűk. 

 Ilyen nagy nyakscjtekkel bélelt nyelőcsőmirigyeket eddig csak Schrfini r 

 (1900) talált egy kb. 1 hetes Sterna arcűcab^n. Ezt a berendezést ö a 

 sejtek munkafelosztásából magyarázza és csak ideiglenes szerkezetnek 



