A SÁRGAFEJŰ KIRÁnKA TÁPLÁLÓCSATORNÁJA ÉS FELSŐ QÉGEFŐJE 151 



legesen. Hfidrich (1908) a nyelvpapillák határán gondolta. Aulmann 

 (1909) elvetette ezt az élettani alapon nyert határt és fönntartással azt 

 hiszi, hogy közvetetlenül rostralisan a gégefőtől fekszik. Újabban Krieg- 

 BAUM (1911) a garathatárt a gégedomb előtt a nyelv mögött keresi 

 Ugyané szerző a kanári madár és a házikacsa gégefője haránímetszeté- 

 nek alsó sarkait lekerekítetteknek találja, miáltal a torokbarázdákhoz 

 hasonló oldalcsatornák keletkeznek. Ő ezeket a garatfal torokcsíkjainak 

 nevezi és berendezést lát bennük, mellyel a garat tágítható. Hasonló 

 bár a gégefőüreg felé nem oly élesen bevá- 

 gott csikókat a királyka gégedombjának hátsó 

 felében is találtam. Itt több redőktől határolt 

 csík látható, melyek a gégedomb mögött 

 összefutnak és a nyelőcsőredőknek helyet ad- 

 nak. Mindenesetre a garat tágítására szolgáló 

 képletek. 



A gégerés a tulajdonképeni nyelvtest- 

 től meglehetős messze fekszik (2. rajz). Elül 

 V-szerű redőtől kissé befedve, hátul valamivel 

 szűkebb, különben elég tág hasadékban foly- 

 tatódik, melyet Schmidt záróajkai határolnak. 

 Több tankönyvben a gégerést hangrésznek, 

 glottis-nek nevezik, ami azonban a madarakra 

 nézve helytelen kifejezés, melyet már Henle 

 (1839) is mellőzött, mert a madarakban a 

 hang az alsó gégefőben (syrinx) képződik. 

 A gégerés széle sima, papillák csak mögötte, 

 különösen a középső barázda mentén fordul- 

 nak elő. Ezeket a bizonyos madarakban erő- 

 sebben fejlett papillákat Heidrich (1908) gége- 

 főhatárnak nevezte, mert a nyelőcső felé a 

 határon fekszenek. Feljebb láttuk, hogy szövettanilag, a nyelőcső jellemző 

 mirigyes nyálkahártyája a királykában már a gégedombon kezdődik. 

 A gégerés leírt alakja a nyitott gégerésre vonatkozik, mert Siefert (1896) 

 szerint a galamb hulláján a gégefő mindig nyitva található, mint a 

 csúszó mászókon és az emlősökön. Belélekzéskor a záróajkak valamivel 

 eltávolodnak egymástól, kilélekzéskor pedig közelednek egy keveset, 

 de megjegyzendő, hogy Siefert szerint a gégerés sohasem záródik be 

 teljesen. 



A királyka gégefőjének vázát (11. rajz) legjobban ferdén 

 levágott tollszárhoz hasonlíthatjuk. A ventralisan fekvő, a száj felé lekere- 

 kített hegyben végződő, páratlan legnagyobb rész a ventralis lemez 

 vagy a cricoideum ventralis része. A hátsó harmadban e rész felső szélé- 



IL rajz. A sáriíafejű királyka felső 

 gégeföjének váza. a = a cricoid 

 ventralis része, ö = a cricoid 

 oldalrésze, c = dorsalis páratlan 

 cricoidrész, d = & kannaporc 

 dorsalis ága, e = a. kannaporc 



ventralis ága. Nagyítva. 

 Abb. IL Gerüst des oberen Kehl- 

 kopfes vom gelbköfigen Gold- 

 phälinchen. a = ventrales Stück 

 des Cricoids, b = Cricoidseiten- 

 stück, c = dorsales Cricoidstück, 

 d = dorsale, e = ventrale Arytae- 

 noidspange. N'ergr. 



