196 CSORGEY TITUS 



Mindezeknek tudatában a birtok ura, aki a vetési varjak nagyértékií' 

 rovarirtó munkáját már eddig is ismerte és méltatta, ezidén a madarak- 

 nak sem riasztását, sem gyérítését nem kívánja, jelenlétüket az idei tücsök- 

 járásra való tekintettel szerencsének tartja. 



A további fejleményekről egyelőre csak levélbeli közlésekből érte- 

 sülhettem ugyan, de azért így is alkalom adódott érdekes összehasonlí- 

 tásokra. Egyidejűleg u. i. tücsökjárás volt a vármegye délkeleti részén, 

 Nagymargita mellett is, hol szintén megfordultam május végén. Ide csak 

 elvétve kerül varjú, a tücsök sokkal sűrűbb rajokban mutatkozott, mint 

 Törökkanizsán és a lakóházakat is ellepte. Június közepén azonban nagy 

 kártétel után hirtelen kipusztult, feltevés szerint valamilyen betegség 

 következtében. Ezzel szemben a varjaktól járt törökkanizsai területen, 

 jóval gyérebben lépett fel, kevesebb kárt okozott és fokozatosan fogyott 

 el, minden jel szerint a varjak és gólyák állandó munkája folytán. A vég- 

 leges Ítéletben mégis további észletetekre lesz szükség. 



A mintaszerűleg kezelt törökkanizsai birtok különben is jól be van 

 rendezkedve a vetési varjakkal való együttműködésre; nemcsak az időn- 

 ként és helyenként szükséges őrzés, hanem az oly fontos m él y vetés 

 tekintetében is. Niesz Péter intéző u. i. a soros tengerit a mélyreható- 

 Szenior-géppel veti, oly bőségben, hogy a fölös szárakat utóbb takar- 

 mányozás céljából kiselejtezteti. Ily módon esetleg a drótféreg vagy 

 a varjú okozta kár esetén is biztosítva van a csöves tengeri termése. 

 Hasonlóképen a csalamádét is megóvja a varjúkártól, amennyiben a 

 rendes sorvetővel elhelyezett magot beszántatja, tehát oly mélységbe jut- 

 tatja, hova a varjú csőre le nem ér. Amikor pedig már ujjnyi hosszúra 

 nőtt a tengerivetés, akkor már nem okoz benne kárt a varjú, hanem, 

 mint régi torontálmegyei tapasztalataim bizonyítják, épen ilyenkor hajtja 

 benne a legnagyobb hasznot azáltal, hogy a rovarrágástól megsárgult 

 szálakat kivágja s tövükről a drótférget vagy cserebogárpajort kiszedve 

 a vetés többi részét megmenti. 



A tejesedő tengericsövek védelmét illetőleg az intéző tekintettel 

 lesz arra a figyelmeztetésemre, hogy az őrzést tapasztalatom szerint éppen 

 akkor kell megszigorítani, amikor az őrök rendszerint a kunyhójukban 

 szoktak tanyázni, tehát a hideg, esős napokon, amikor a rovarok és 

 egerek elbújnak a varjú elől, amely ilymódon egyéb táplálék hijján ép 

 e napokban kénytelen szemes élelem után látni. Hasonló az eset tartós 

 szárazság után is, amikor a rovarvilág erősen megfogyatkozik, tehát a 

 varjú csak ott és az esetben jut a mindennél jobban kedvelt hústáplálék- 

 hoz, ahol és amikor egeret vagy pockot is találhat. 



Ha mindenre ügyelünk, elérhetjük azt, hogy a vetési varjúnak 

 haszna — egér- és rovarirtó tulajdonsága — teljesen érvényre jut és 

 kártétele a minimumra csökken. 



