NECROLOGUS. 



Middendorff Ernő. 



1851 — 1916. 



Middendorff Ernő 1916-ban, mikor a háború Oroszország és a 

 magyar-osztrák birodalom között még javában dühöngött, elköltözött az 

 élők sorából. Ez okból csak most szentelhetem e sorokat emlékezetének, 

 miután megkésve bár, de mégis sikerült elhunyt szaktársam életrajzi 

 adatait sógorától és földijétől, Lockschevitz T. orvostól megszereznem. 



Middendorff Ernő 1851. jan. 22-én született Szentpéterváron, hol 

 akkoriban atyja, Middendorff Sándor Tivadar, mint a tud. Akadémia 

 állandó titkárja, előkelő és díszes állásban működött. Első kiképzését 

 ugyanitt, az ismert WiEDEMANN-féle német magángimnáziumban nyerte, 

 utóbb azonban Dorpatban vegytani (1869-ben), majd (1873-tól fogva) 

 gazdasági tanulmányokat folytatott. Közben azonban gyakorlati gazdál- 

 kodást is folytatott atyja Vezetése mellett ennek ősi birtokán Hellenorm- 

 ban. Mint Alexandrovics Alexej nagyherceg iskolatársa, 1870-ben részt 

 vett az atyja vezetése alatt Novaja Zemljára, a Lappföldre, Norvégiába 

 és Izlandra intézett állat- és növénytani tanulmányi utazásban. így hát 

 korán és szilárd alapokon belekapott a tudományos vizsgálatokba, melyek 

 korántsem voltak egyoldalúak, hanem szinte átölelték a természettudo- 

 mányok összességét. Emellett azonban tüzetesen nekifeküdt a gazdálko- 

 dásnak s egyben a közigazgatási feladatok elől sem tért ki. 



1876-tól 1890-ig felváltva vagy egyidejűleg egyházkerületi elüljáró, 

 rendbirósági segéd és egyházkerületi biro volt. De igazában legszive- 

 sebbben a madártannal foglalkozott mindenkor, noha arra sohasem 

 birta magát elszánni, hogy merőben csak egy szak terén munkálkodjék 

 s egyébre ne fordítson figyelmet. Mellesleg a növénytan, földtan is fog- 

 lalkoztatta, nemkülönben a mezőgazdaság észszerű fejlesztése. 



Tekintve azonban mindeme tudományszakok rohamos fejlődését, 

 érthető, hogy Middenuorff lankadatlan buzgósága ellenére nem tartha- 

 tott lépést valamennyi szak haladásával. Még kiválasztott munkakörében, 

 a madártanban is csakhamar elérte azt a korlátot, melyen nem tudott 

 átlépni, mert a felgyűlt nagy anyaggal túlságos lelkiismeretessége és 



