NECRC>1.0CiUS 225 



aprólékosságig terjedő gondossága nem tudott megbirkózni. Mindig túl- 

 ságos sokat markolt, mindent a lehető legtüzetesebb vizsgálódás alá 

 vett, úgy, hogy azután a folytonosan felgyülemlő anyagot nem birta 

 megfelelő mértékben feldolgozni. Addig pedig semmit sem akart nyil- 

 vánosságra bocsátani, mielőtt a tárgyat minden izében alaposan meg 

 nem rágta. így azután, bár avatott ismerője volt a természettudományok 

 minden szakának, kivált a madártannak, de ismeretei inkább csak a vcle 

 való személyes érintkezés alkalmával érvényesültek. 



Egyéniségének és tudásának elismerése volt, mikor a Budapesten 

 1891-ben tartott Il-dik nemzetközi madártani kongresszus alelnöknek 

 választotta meg s utóbb — 1899-ben — a magyar madártani központ 

 is tiszteleti tagjai sorába iktatta. Hazájában is megbecsülték tevékenysé- 

 gét. Tiszteleti tagja volt a liviandi gazdasági egyesületnek és vadász- 

 egyesületnek, miután e társulatoknál többizben töltötte be az elnöki 

 tisztséget. 1896 óta levelező tagja volt a szentpétervári csász. tud. Aka- 

 démia állattani múzeumának, melynek madártani gyűjteménye megala- 

 pozásában hathatósan közreműködött. 



MiDDENDORFF mindig elégedetlen, volt saját tevékenységével bár 

 mindvégig remélte, hogy főmunkájának majd mégis csak egész erővel 

 nekifekhetik és elvégezheti azt. Ámde az előmunkálatoknál tovább nem 

 jutott. Elpusztíthatatlan egészségét, szervezetét az utóbbi időben meg- 

 támadta a kór úgy, hogy 1916 tavaszán műtétnek kellett magát alá- 

 vetnie, mely azonban nem hozta meg a várva várt javulást. Állapota 

 rosszabbodott s ápr. 19-én a halál megváltotta szenvedéseitől. 



Aki abban a szerencsében részesült, hogy közel állhatott hozzá, nem 

 csupán a tudóst becsülte meg benne, hanem a barátot, bajtársat és 

 vadászcimborát is. ízig-vérig előkelő, nemes lény volt. Akinek része volt 

 vendégszeretetében Hellenormban — sa meghívással nem fukarkodott 

 — végtelenül jól érezte magát nála s élte végéig kedves emléket szer- 

 zett magának e látogatás nyomán. 



Vadászterületének szivében feküsznek haló porai, őseinek tetemei 

 mellett, egy kis ligetben, melyet életében lassanként a madárvilág, ked- 

 ves szárnyasai, számára valóságos eldorádóvá alakított át. 



Azzal a kívánsággal búcsúzom tőle, hogy Middendorff munkája 

 a madártan terén, kivált a balti tartományra vonatkozó anyag, ne kerül- 

 jön veszendőbe, ne maradjon parlagon, hanem használtassék fel. Feldol- 

 gozásával elhunyt földimnek a legszebb emléket állítanók. 



Lisden (Livland), 1918. nov. 16. 



BÁRÓ LouDON Harald. 



A «Magyar Ornithologiai Központ» mély megilletődéssel gyászolja 

 Middendorff Ernő tiszt, tagjának halálát. Rokonszenves, becsületes 



Aquila. ' ^ 



