A MAGYAR BIRODALOM MADARAINAK NtVJEGYZtKh: 6^ 



Megjegyzések. 



' Colymbus. Régebben a búvárok közhasználatú neve Colymbi/s, a vöcsköké Podiceps 

 volt. Pár évtized óta azonban előbbiekre az amerikai ornithologusok nyomán Ga i'/a, utób- 

 biakra Colymbus járta ; majd meg a búvárokra az Uiinator Cuv. nemi nevet alkalmaz- 

 ták, minthogy kisült, hogy a Gavia Fof^ster (1788) nem vonatkoztatható határozottan a 

 búvárokra s régibb szerzők pl. Brisson, Qmelin, Boie, Kaup, Swainson sirályokat 

 jelöltek vele. Miután 1855-ben Gray (Cat. Gen. Subgen. Birds p. 125) a Colymbus nem- 

 nek tipusául a C. arcticus-i határozottan megjelölte, nincs okunk arra, hogy a búvárokat 

 és vöcsköket újból ne fognánk a már régebben is közhasználatú nemi nevek alá. 

 A Podiceps nevet is eredeti alakjában megtartjuk s nem helyeseljük némely szerzők 

 eljárását, kik Podicipcs-rt javították. 



2 Sterna caspia Pall. Régibb neve St. tschegraua (tschegrava) Lepechin (Nov. 

 Comm. Ac. Petr. XV. i., p. 500. 1770.) Mi a közhasználatú mellett maradunk, mert 

 utóbbi szerző nem következetesen használta a kettős neveket. 



3 Sterna cantiaca Gm. Újabban St. sandvicensis Latham (Gen. Syn. Suppl. I. 

 1787, p. 296.) néven szerepel, mely név régebbi ugyan, de mi ez esetben is a régtől 

 fogva járatoshoz ragaszkodunk. 



* Phalacrocorax. carbo L. Az északi alak kissé eltérő a Hollandiában élőtől, melyet 

 Brehm (Ornis I. 1824, p. 42.) subcormoranus néven különböztetett meg. Ugyan ő a 

 Németországban élő alakot arboreus névvel illette (Handb. Naturg. Vög. Deutschl. 818i 

 1.), de úgylátszik a kettő alig választható szét. Amennyiben a magyar példányok — am- 

 valószínű — szintén elütök az északiaktól, úgy válfaj nevet kaphatnak, mely az esetben, 

 ha a hollandi és németországi alakkal azonosak, subcormoranus Brhm. 



5 Ny roca ferruginea G.M. Anas nyroca GÜLD. után legrégibb neve Anas africana 

 Gm. (Syst. Nat. L 1788, p. 522.) Ez a név azonban megtévesztő, mert e faj Európában 

 és Ázsiában is előfordul. Ez okból ugyancsak a GMELiN-től eredő s ugyan e művében 

 pár lappal utóbb (528. 1.) közölt nevet alkalmazzuk. 



6 Anas boschas L. Újabban e közhasználatú elnevezés helyett A. platyrhynchos 

 L. névvel jelölték. Ámde Linné (Syst. Nat. X. 1758, p. 125.) leirása nagyon határozatlan 

 és zavaros. A «macula alari purpurea utrinque nigra albaque, pectore rufescente» ugyan 

 vonatkoztatható a tőkésréce tojójára, de a «pedibus luteis-a és «Habitat in Europae mari- 

 timls» nem. Pár sorral utóbb az Anas Clangvla-nái azután említi is Linné Anas platyr- 

 hynchos mas amiből az sül ki, hogy az előbbi platyrhynchos alatt a kerceréce tojóját 

 értette. 



7 Anser fabalis L. Az A.fabalis arvensis Brehm. egyéni változatnak bizonyult. 



8 Anser albifrons Scop. Az Anser albifrons intermedius NAum. alighanem csak 

 egyéni változat. 



9 Anser erythropus L. Lönnberq (Ibis, 1913, p. 398.) felfogását osztva alkalmaz- 

 zuk ezt a nevet az A. finmarchicus Gunn. helyett. 



10 Glareola Nordmanní NORDM. Nordmann, aki e fajt először leírta és képét is 

 közölte, melanoptera nevet ajánlott, de az orosz term. tud. társulat a Nordmanni nevet 

 javasolta. 



" Charadrius dubius ScOP. Az európai példányok vékonyabb csőrűek mint az 

 ázsiaiak s ezért némelyek curonicus Gm. néven megkülönböztetik. 



•2 Limicola platyrhyncha Temm. Temminck helytelenül platyrhincha-\ irt. 



'3 Tringa L. Nem oszthatjuk az angol ornithologusok felfogását, hogy újabban a 

 partfutókat jelölik a Totanus s a cankókat a Tringa nemi névvel, mert ez csak zavar 

 forrása. 



