68 CHERNEI.HÁZI CHfRNf^L ISTVÁN: NOMENCLATOfí AVIUM REGNI HUNGÁRIÁÉ 



tab. II.), mi azonban az azonos fajncv elkerülése miatt a következő legrégibb nemi nevet 

 alkalmazzuk. 



** Acant/iis linaria rufescens ViEii.L. A barna zsezse legrégibb neve dolgában a 

 nézetek megoszlanak. Újabban többen a Müu er P. L. S. (Natursyst. Supplem. Regist. 

 Bd. 1776, p. Iö5.| használta cabaret nevet alkalmazzák, mások a Bóddaert (Tabi. Planch. 

 Enlum. Hist. Nat. '783, p. 28.) által bevezetett minima nevet, mely BUFFON d'.\ubfnion 

 485 táblájának 2 ábrájára támaszkodik. Ezekből a vonatkoztatásokból azonban kétség- 

 telenül nem állapítható meg vájjon MÜLi ER és Boddaert, csakugyan az Alpesekben 

 (Közép-Európában) élő válfaját a zsezsének értették-e? s így biztosabban haladunk, ha 

 Vieillot elnevezéséhez ragaszkodunk. 



*^ Chrysomitris BoiF.. Régibb nemi neve Spinas Koch, Syst. baier. Zool. 1816, 

 •p. 232. Mi azonban a közkeletűbbhöz ragaszkodunk s kerülni kívánjuk az azonos nemi 

 és faji neveket. 



*6 Loxia curviro<itra L. Egyéni változata a rubrifasciata Bp. & Schleq. Mon. Lox. 

 p. 5., Tab. 5. 1850. 



*'' Loxia pytyopsittacus BoRH. A nagy keresztcsőrű kétségtelenül a kis kereszt- 

 csőrűnek merőben nagyobb, északon honos alakja, i'ig>' hogy a kettő egv átmenetekkel 

 egybekapcsolt fejlődési sorozat két szélsőségét alkotja. Minthogy azonban e két szélső 

 alak, bár közös eredetű, annyira differenciálódott, hogy helyenként egyazon területen egy- 

 más mellett él, fajilag szétválasztjuk őket s megfelelően csak két névvel jelöljük. 



<8 Plectrophenax Stejn. Reichenow és Hesse megjegyzéseivel (Journ. f. Orn- 

 1Q16, 359. 1.) szemben mi nem fogadjuk el a Pussen'na Vicill. nemi nevet s osztjuk 

 Hellmayr nézetét iVerh. Orn. Ges. Bayern. 1917, 97. 1. 



*9 Anthiis spinoletta L. Megkülönböztették a Kárpátokban élő alakot (A. spin. 

 Reichenowi Praz ) is, de újabb vizsgálatok szerint ez nem jogosult. 



50 Motacilla flava Thunbergi BiLi.B. Lönnbero szerint (Journ. f. Orn. 1906., 631. 1.) 

 ez a név illeti a SuNDEVALL-féle 1842-ben közölt borealis elnevezéssel szemben. 



5' Motacíla flava melanocephala Licht. A fehér (^uperciliaris vagy paradoxus 

 Brhm.) és sárga (xnntlioplirys Sharpé) szemsávos alak szmtén előfordult nálunk, de 

 ezek úgylátszik csak egyéni változatok 



52 Alauda arvensis Egyéni változata a sordida Ehmcke, mely nálunk is előfordul. 



53 Lnllula arborea C/ierneli Pra7,ak. Hartert megjegyzései («Neuer Naumann» III., 

 p. 33.) e válfajt illetően nem helytállók. A romániai erdei pacsirták (Lnllula arborea 

 flavescens Ehmcke, Journ. f. Orn. 1903, p. 152) szintén világosabbak, mint a közön- 

 ségesek s ha azonosaknak bizonyulnak e válfajjal — ami nagyon lehetséges, — úgy 

 azokra is ez a név alkalmazandó. 



5* Sitta europaea Homeyeri Hart. Sitta europaea \.. nálunk nem fordul elő« 

 A világoshasú északmagyarországi példányok nyilván eme fajtához tartoznak, mely a 

 szomszédos Galíciában honos. 



55 Accentor. E nemi nevet Bechstein 1796-ban (Getreue Abbild. Zweit. Hund., 

 p. 47) a v/i/r/^g-J/r nemi nevéül alkalmazta, csak 1802-ben \\zs7.x\{i\\zz.sziirkcbfgytk jelölésére 

 (Orn. Taschenbuch 1802, p. 191.). Ez okból újabban a Prunella Vieill. (Analys. d'une 

 iiouv. Orn. 1816, p. 43.) nemi nevet használják az utóbbiakra. Minthogy azonban az 

 Accentor 1802 óta szinte közkeletűen a szürkebegyekre volt elfogadva s mint ilyen 

 raeggyökeresedett, megtartandónak véljük. L. megjegyzést a Cinclus-r\i.\ is. (68. 1.) 



56 Sylvia orphca crassirostris Creizschm. A Sylvia orphea fajt, melynek keleti 

 válfaja fordult elő nálunk, újabban Sylvia hortcnsis Gm. (Syst. Nat. 1788, p. 955) néven 

 nevezik. Tévedések elkerülése végett, minthogy e név sokáig a kerti poszáta közkeletű 

 neve volt, megtartjuk az orphea faji nevet, mely 1815-ból való és Temminck-íőI ered 

 (Man. d'Orn. p. 107). 



