I. FEJEZET. 



Magyarország hajdani vizimadárvilágának pusztulása és 



annak okai. 



A míg a magyar állatvilágra vonatkozó történeti kutatás, melynek 

 tárgya az egyes fajok állományának, a különböző korszakokban végbe- 

 ment téríoglalásnak vagy térveszteségnek s ezek okainak a megállapítása, 

 még alig jutott túl a kezdeten, addig ennek a madárvilágnak egyik igen 

 jelentékeny része már pusztulóban van, sőt számos tagját már a kiveszés, 

 a végpusztulás veszélye fenyegeti. Ezeket a fajokat közös névvel pusz- 

 tuló fajoknak nevezhetjük s vesztüket okozza egyrészt az üldöz- 

 tetés, másrészt az, hogy a kultúra által gyökeresen megváltoztatott viszo- 

 nyokhoz alkalmazkodni nem tudnak. A kulturfajok ezekkel ellen- 

 tétben nemcsak hogy alkalmazkodnak a kultúra által teremtett új viszo- 

 nyokhoz, hanem sokszorosan hasznos nélkülözhetetlen munkásokként 

 szegődnek ennek a kultúrának a szolgálatába, a miért védelemben 

 részesülnek, úgy hogy hova-tovább mindnagyobb mértékben foglalják 

 el a pusztuló fajok hajdani megélhetési területeit. 



Habár a tudomány szempontjából épen olyan fontos és érdekes a 

 kulturfajok térfoglalási, mint a pusztuló fajok térveszteségi folyamatának 

 az ismerete, az utóbbinak a kutatása jelenleg mégis sokkalta sürgősebb 

 és fontosabb. Sürgősebb főleg azért, mert nem egy fajra nézve már itt 

 az utolsó pillanat, a mikor még megállapíthatók a jelen kor, valamint a 

 közelebbi múlt elterjedési viszonyai, a melyek ismerete pedig nélkülöz- 

 hetetlen ahhoz, hogy a szájhagyományokban élő s az irodalomban talál- 

 ható, sokszor lényegesen ellentétes adatok alapján megszerkeszthessük a 

 faj hajdani elterjedésének, ha nem is teljesen részletes és pontos, de 

 legalább vázlatos és megközelítően hű képét. Fontos az pedig különösen 

 abból a szempontból, mert ezzel a kérdéssel szorosan összefügg a még 

 meglevő állomány megmentésének a föladata. 



Azok közé a pusztuló fajok közé a melyeket immáron a végpusz- 

 tulás, a teljes kiveszés veszélye fenyeget, tartozik a két hazai kócsag- 

 faj is, úgymint : nagy kócsag — Herodias alba — és a kis 

 kócsag — Herodias garzetta. Mind a két faj a szájhagyományok és a 

 köztudatba átment felfogás szerint hajdanában tömegesen népesítette 

 volna be hazánk rengeteg kiterjedésű, hozzáférhetetlen nádas mocsarait. 



