12 SCHENK JAKAB: A KÓCSAG HAJDANI 



Az alábbiakban a rendelkezésre álló irodalmi források alapján a 

 hajdani kócsagállomány megállapításának kísérlete mellett egyúttal is- 

 mertetem a mai helyzetet, a pusztulás okait s vázolom azokat a teendő- 

 ket és intézkedéseket, amelyeknek életbeléptetésével a mai állományt 

 legalább belátható időkig biztosítani lehetne. 



A legrégibb időkre vonatkozólag nincsenek közvetetlen adataink a 

 kócsagféléink akkori elterjedéséről és állományáról, a közvetett, de nagyon 

 is hézagos adatok szerint azonban a kócsagtoll akkor ritka volt, tehát a 

 kócsag sem lehetett gyakori madár. Chernél i szerint a «kócsag))-ot 

 régebben a hozományban vagy hagyatékban külön mint jelentékeny 

 értéktárgyat sorolták föl. Igen jellemző erre vonatkozólag az az adat, 

 hogy egy 1621-ben kelt becslés Pálfv ISTVÁN-nak egy bokor kócsag- 

 tollat, az akkori idők pénzviszonyait tekintve, egyenesen meglepő nagy 

 összegben, 1000 forintban állapította meg. Ha ezen a nyomon indulva 

 tovább következtetnénk, akkor valóban lesújtó eredményre juthatnánk a 

 kócsag akkori állományára vonatkozólag. Nem szabad azonban figyel- 

 men kívül hagyni, hogy az ilyen kócsagbokor rendesen aranytokban 

 volt, amelyet esetleg még drágakövek is díszítettek. Csakis így lehet 

 megérteni a nagy értéket. De viszont azt se szabad elfeledni, hogy a 

 kócsag mindig csak a jobbmódúak és előkelők megkülönböztetett dísze 

 volt, amelyből a népviseletre már nem jutott,2 holott a «darutollas 

 süveg» nagyon el volt terjedve. Ha közönséges portéka lett volna a 

 kócsag, bizonyára épen úgy árusították volna a «sokadalmakon» 

 (vásárokon), mint a darutollat. Ehelyett az volt a gyakorlat, hogy a kó- 

 csagbokrok az ékszerészek kirakataiba kerültek, amint azt Naumann 

 J. Fr.3 is följegyezte magyarországi utazása alkalmával szerzett tapasz- 

 talatai alapján. Annyit tehát a közvetett adatok alapján is teljes való- 

 színűséggel megállapíthatunk, hogy a «kócsag» már akkor is ritka volt, 

 aminek egyik oka bizonyára az is lehetett, hogy a kócsag rendkívül 

 óvatos, nehezen megszerezhető madár. A tulajdonképeni ok azonban 

 mégis csak az lehetett, hogy maga a madár már akkoriban is aránylag 

 ritka volt. 



' Magyarország Madarai. 1899. 



2 Mindössszc egy helyről tudjuk, liogy ott régebben a kócsagtoll mint a népvi- 

 selet dísze szerepelt. Erről Herman Ottó a következőképpen ír a Természettudományi 

 Közlöny 1891. évfolyamának 11. lapján: «Vagy 15 éve annak, hogy bevetődtem Bács- 

 megyének egy kis sokác fahijába, éppen búcsúkor. Beküldtek a templomba, hogy csodát 

 lássak s láttam is: sűrű tömegekben lérdreborulva vagy másfélsziíz asszony, fején nagy 

 főkötő, ezen sűrű sorban szétmeredő kócsagtol 1-korona.» A község, valószínűleg Szond 

 közelebbi és távolabbi vidéke (Bellye), mindig erősen látogatott átvonulási területe volt 

 a kócsagnak s talán innen magyarázható ennek a népviseletnek az eredete. 



' Naturgeschichte der Vögel Mitteleuropas. Neu herausg. v. Dr. C. Hennicke. Bd. 

 VI. p. 231. 



