F.S JtXtNLKül FhSZKhLÜThLhPEI .\\AGVANOfi;S/ÁO( )N 17 



gondolni, hogyha a kócsagniadár gyakori lett vohia, akkor ezek az 

 írók is könnyebben szerezhettek vohia közvetetlen megfigyelésen ala- 

 puló adatokat róla. 



A XIX. század első felére vonatkozó teljesen megbízható, pontos 

 és részletes adatokat Petényi János Salamon, a magyar tudományos 

 madártan tragikus sorsú megalapítója adhatott volna, de miként már 

 említettem, kéziratának a kócsagra vonatkozó része teljesen elveszett. így 

 csak a Nemzeti Múzeum tojásgyüjteményének adataira vagyunk utalva 

 amelyek szerint Pf:ténvi a nagy kócsag tojásait egyáltalában nem gyűj- 

 tötte s csak a kis kócsagból gyűjtött néhány fészekaljat az adonyi tele- 

 pen. Ez a tény tehát közvetve szintén azt bizonyítja, hogy a kócsag, 

 különösen pedig a nagy kócsag, akkoriban nem lehetett nálunk közön- 

 séges madár. 



A kócsag elterjedésére és állományára vonatkozó legrészletesebb 

 adatokat — sajnos, be kell vallani — a külföldi kutatóknak köszönhet- 

 jük, akiknek sorát 1835-ben Naumann János Frigyes, a világhírű német 

 ornithológus nyitotta meg. Sajnos, ősszel látogatta meg hazánkat s így 

 a legfontosabbról, a fészkelési viszonyokról csak bemondások alapján 

 nyilatkozhatott. Idevágó adatai i tehát nélkülözik a megbízhatóság leg- 

 főbb kellékét, a közvetetlen megfigyelést. Szerinte a kócsag akkor elég 

 gyakori volt a Szerémségben s ebben föltétlenül igaza is van, mert 

 ősszel nemcsak az öreg madarak népesítették be a táplálkozás szem- 

 pontjából kitűnő szerémi mocsarakat, hanem a fiatal nemzedék is, továbbá 

 nemcsak a közvetetlen környék állománya, hanem a távolabbi vidékek- 

 ről való is idesereglett. Egyebütt, így észak felé, Naumann szerint is 

 ritka volt akkoriban a kócsag; legtöbb volt szerinte a déli határőr- 

 vidéken. A kis kócsag jóval gyakoribb volt a nagynál. Naumann-í kö- 

 vették Landbeck 1838-ban, Löbenstein báró és Tobias 1840-ben, Bai.- 

 DAMUS 1847-ben, Fritsch Antal 1853-ban és Zei.ebor a bécsi udvari 

 múzeum preparátora az 1850-es években. Adataikat alább részletesen 

 ismertetem az egyes kócsagtelepekről szóló történeti vázlatokban. Köz- 

 léseik, mint látni fogjuk, csak megerősítik a kócsag hajdani elterjedé- 

 séről és állományáról előbb nyilvánított véleményemet, amit különben 

 Fritsch2 1853. évi megfigyelései alapján határozott alakban is kimond: 

 a kócsag Magyarországon «előfordul, de nem gyakori». Bizonyos körül _ 

 írással ugyanezt mondja 1840-ben Löbenstein^ is. Szerinte a kócsag a 

 Száva és Tisza mocsaraiban «nem ritka, de nem is tartozik épen a kö- 



> Naturgeschichte der Vögel. Bd. 9. p. 96, 114, 115. 



2 Naturgeschichte der Vögel Europas, 1870. 



3 Ornithologische Notizen auf einer Reise in Ungarn i. J. 1S40; Naumannia, 1. 

 1850. 12-22. lap. 



A kócsag Magyarországon. 2 



