És JELENLEGI FÉS/KELŐTELIPEI .WAGVARORSZÁQON 23 



hooy a kócsagok szerinte a fákon fészkeltek volna, holott épen ezen a 

 területen, csakis a náderdő lehetett a tanyájuk. Éppen ezért, habár ki- 

 fejezetten a nagy kócsagot is említi, mint nagy számban való fészkelöt, 

 idevonatkozó s különben is csak teljesen általánosságban tartott adatait 

 tekintetbe nem vehetjük. Az 1860-as évek közepétől kezdve Hodkk 

 valószinűleg minden évben meglátogatta az itteni kócsagtelepeket s itt 

 tojásokat és dísztollakat gyűjtött. Az ebből az időből származó, kócsag - 

 tojásokat a Nemzeti Múzeumban i és a bécsi udvari múzeumban2 őrzik. 

 Utoljára az 1882. évből említi. 3 Számos közleményében sajnos, egyetlen 

 hozzávetőleges adatot se találunk a terület kócsagállományáról. Pedig 

 bizonyára nagyobb telepek lehettek itt, mert hiszen Hodek állandó 

 pákászt tartott magának a területen, aki tavaszi gyüjtőkirándulásai alkal- 

 mával kalauzolta, de közben valószinűleg a maga szakállára is dolgozott 

 és bizonyára lényegesen hozzájárult az itteni kócsagállomány kipusztítá- 

 sához. HoDEK-nek ez a pákásza kalauzolta annak idején Lakatos Károly 

 ornithológusunkat is, amikor ezen területen járt. Erről a kirándulásáról 

 szóló, inkább szépirodalmi irányú közleményeiben,^ «pár tucat»-ra becsüli 

 az egyik helyen fészkelő kócsagok számát. 1893-ban Dr. Madarász 

 G^■ULA és Cerva Frigyes^ még egyetlen egy fészkelő párt találtak itt. 

 A madarakat Stehrinííer, Hodek volt pászkásza lelőtte, a tojásokat 

 Cerva Frigyes a Nemzeti Múzeum számára megmentette. Dr. Szlávn' 

 Kornélö 18Q8-ban már nem talált kócsagtanyát a vidéken, bár szerinte 

 akkor a Bjelo blato még gyönyörű volt, azonban még 1902-ben is fész- 

 kelt itt a nagy kócsag, amit bizonyít a bécsi udvari múzeumban levő2 

 s a FouRNESS-féle gyűjteményből származó tojás. Azóta a területen 

 ornithológus nem járt s így nem vehető még biztosra, hogy ez a haj- 

 dani népes kócsagtelep immáron véglegesen kipusztult volna. Sajnos, 

 azonban nagyon valószínűnek kell tartani ezt az eshetőséget. 



Mindezek az adatok, sajnos, nem adnak tiszta képet arról, hogy 

 mekkora lehetett itt a kócsagállomány. Ha Lakatos «pár tucatja» alap- 

 ján a régi érintetlen állományt 100 párra is becsüljük, még mindig távol 

 maradunk a valóságtól, mert hiszen ez a mocsárterület Újvidéktől Kabo- 

 lon (a régi Kovilon) át Titelig és innen föl Csurogig, nyugat felé pedig 

 egészen Temerinig húzódott. Biztosra kell vennünk, hogy ezen a renge- 

 teg mocsárterületen nem egy, hanem több népes kócsagtanya is volt. 



» Dr. FÉNYES I). levélbeli értesítése. 



2 Dr. liburnaui Lorenz Lajos levélbeli közléze. 



3 Stürme, Hagel, Trockenheit Mittheil. d. Ornitii. Vereins in Wien. VU. 1883. 



* Kócsagtanyán. A Természet IV. évf. Xlli. szám és A titeli lápokon. Vadászlap 

 XVI. 1905. p. 319. 



5 Cerva Frigyes szóbeli közlése. 



6 Az újvidéki Nagyrét madárvilága. Aquila XV. 1908. p. 232—244. 



